Nazdárek!
Ahojky!
Ahoj?
Ahoj!
- Co tu děláte? - Nastražoval jsem past.
- Past? - Na vaší střeše.
- Co se stalo? - Přepočítal jsem se.
- Jak? - Byla to nehoda
- Zdravíčko. - Díky.
- Jak se jmenuješ? - Grant.
- Ahoj, Grante. V kolikátém jsme patře? - Šedesátém.
- Vadilo by ti, kdybych zašel na návštěvu? - Měl bych se zeptat mámy.
Mami, vstávej.
Máma říká, že to nevadí.
Věděla, že přijdeš.
Věděla, že přijdu?
Promiň, neřekl jsi, že věděla, že přijdu?
Jo.
Kdo jsi jí řekl, že jsem?
Řekl jsem, že je za oknem starej chlap.
Ho-ho-ho!
Veselé Vánoce, Grante!
Máma s tátou spí.
Můžu ti pomoct na střechu.
Znám cestu.
- Co to děláš? - Podívej na ten obrázek.
- Dobře. - A teď na tenhle.
Podívej se pořádně, chvíli trvá, než ti to dojde
- Dojde co? - Že jsou Superman a Clark Kent ta samá osoba.
- To myslíš vážně? - Jo.
Koukni, nakreslil jsem Supermanovi brýle.
Tohle přece ví každý.
No, Lois Laneová očividně ne.
A to je to novinářka.
Proč mu říkají pavoučí muž, to ho nemají rádi?
Kousnul ho radioaktivní pavouk.
A víš, co bylo pak?
Patrně nemoc z ozáření.
Ne, získal zvláštní schopnosti.
Jaké? Schopnost zvracení, ztráty vlasů a umírání?
To se fakt hodí.
Hej!
- Co tomu říkáš? - Tohle je fakt... - Já vím.
- Krám. - Zmlkni!
- Nachladil ses? - Já jsem o Vánocích nachlazený vždycky.
Já taky. Nebo o invazích.
- Odkud to máš? - Z kapsy.
- Jakto, že se v ní nerozbila? - Zkušenosti.
A teď... Tiše, mám spoustu práce. Tady máš.
- Kdo jsi? - Doktor.
- Jasně, ale kdo jsi? - Doktor.
Čeho, doktorů je spousta.
Ten jediný, nejhlavnější, nepůvodnější. Ten, co to celé začal.
Všichni to mají ode mě.
Od té doby si všichni, co chtějí vypadat chytře, říkají doktoři.
Je z toho módní trend!
Víš, jak by ti říkali v komiksu?
Doktor Mysterio!
To se mi líbí.
Doktor Mysterio!
To budu používat!
Už to bude.
Co je to?
No, řečeno tak, abys tomu rozuměl i ty...
Ne, omlouvám se, tak to říct nejde.
Je to... Je to... Je to... Něco jako vyrovnávač časového zkreslení.
Cože co?
Tady v New Yorku jich lze zaměřit spoustu...
Je to vlastně moje vina.
Tohle to snad srovná.
To nechápu.
Víš, co je to bleskosvod?
- Jo. - No, tak tohle funguje úplně jinak.
- Myslel jsem, že připravuješ past. - Taky, že jo. Abych ochránil tohle.
Nechci, aby to někdo vypnul, nebo si to pověsil na vánoční stromeček.
- Vždyť to ale vypadá jako vánoční stromeček. - Jistěže, vždyť jde o vědu!
- Chceš to zapnout? - Můžu?
Jen do toho, jsou přece Vánoce.
Co mám dělat?
Připoj tohle k tomuhle.
A pomačkej všechny tyhle knoflíky.
Nic se neděje.
Jo, protože teď přijde ta hustá část. Pojď sem.
Vidíš tyhle malí dvířka? Otevři je.
A teď zapneme světla.
Dej sem ten drahokam.
Jakej drahokam?
Ten, co jsem ti dal. Dej ho přímo sem.
To byl drahokam?
Je to mnohem víc než jen obyčejný drahokam.
Je to taky něco jako palubní počítač. Pojď sem.
Vidíš... támhle tu malou hvězdičku
na konci tohohle souhvězdí?
Tak někde odtamtud je.
Stvořena v jádru rudé díry
a přetavená v ryzí krystal trpasličí hvězdy!
Je intuitivní, pozná, po čem toužíš.
Svou energii čerpá z nejbližší hvězdy.
V celém vesmíru už jsou jen čtyři.
Andoračtí apokalyptičtí mniši tady ten nazývají
Hazandra - Duch lásky a přání.
Fajn, strč ho tam.
Já myslel, že je to medicína.
Cože?
Vypadalo to jako medicína.
Co jsi s tím udělal?
No, dal jsi mi medicínu a sklenici vody,
a řekls, že jsi Doktor.
Myslel jsem, že je to proti kašli.
Tys to spolkl?
Nemůžeš jen tak chodit po světě a polykat věci. Kolik ti je, třicet šest?
Osm.
Onemocním z toho?
- Ne, ne, ne, právě naopak! - Naopak?
Jak jako naopak?
- Co se děje? - Nic.
Co je to se mnou?
No, trpíš kašlem...
a tak trochu levitací.
- Zůstaň v klidu. - A co když nezůstanu?
- Nepanikař. - A co když budu?
Hej, všechno je v pořádku!
Jsi v pohodě!
Jo...
Paní Lombardová.
Ne, bez obav. Jennifer je v pořádku.
Vzbudila se, ale hned ji zase uspím.
Ne, to je v pořádku, paní Lombardová.
Za tohle mě přece platíte.
Tak fajn, dobrou noc.
Grante, musíš se soustředit.
Co se mi to stalo?
Intuitivní krystal a hodně komiksů.
Ten drahokam ti dává to, po čem si myslí, že toužíš.
Je z tebe superhrdina...
Veškeré otázky můžete směřovat na slečnu Shusterovou,
popřípadě slečnu Siegelovou.
Kontakty na ně naleznete ve svém uvítacím balíčku.
Na víc nám už čas nezbyl, dámy a pánové.
Doufám, že jste si dnešek řádně užili
a možná nahlédli pod pokličku toho,
co činí z Harmony Shoal
nejpřednější inovátory na poli technologií a výzkumu.
Jak vždycky říkáme: "Jsme tu, abychom otevřeli vaše mysli."
Ještě jedna otázka, pane Brocku.
Nahlédla jsem do vašeho financování a zdá se,
že máte řadu šťedrých přispěvatelů.
Svět se mění, slečno Fletcherová. Věda je sexy.
Ano, ale já nebyla schopná žádného z vašich přispěvatelů dohledat.
To má velmi prosté opodstatnění.
Všechny jsem je zabil a pohřbil na dvorku.
Jak velký máte dvorek, pane Brocku?
Při posledním sčítání asi jako Wyoming.
A když mě teď, mí drazí přátelé, omluvíte, tady ta mladá dáma vám ukáže východ...
Pane Brocku?
Ehm, pane Brocku?
Pane Brocku? Pane Brocku.
Zdá se, že tu máme ještě jednu otázku.
Ano, kam tu chodí chlapci?
Koupelnu najdete nalevo, směrem k východu.
Ale ne, chci tam, kam tu chodí chlapci.
Myslím, že v koupelně najdete všechno, co potřebujete.
- Ještě jednou vám všem děkuji. - Tudy, dámy a pánové.
Ale já se nechci koupat.
Kdyby se všichni pořád jen koupali, to by to tu vypadalo.
Nějaký problém, doktore Sime?
Jde o mozky, musím vám něco říct.
- Je to důležité. - Později, sejdeme se tady...
O půlnoci.
Děkuji vám, pane.
Pane Brocku. Vylekal jste mě.
Můžeme?
Ovšem.
V pořádku!
- Takže? - Podívejte na ně, nevidíte nic neobvyklého?
Vidím mozky...
Všude kolem, jen ne tady.
Tyhle vzorky nám věnovali naši dárci,
aby tak přišpěli k našemu přísně tajnému projektu.
Projektu, který nesmí zpochybnit, ohrozit,
nebo prozradit žádný z našich zaměstnanců.
Aní já vlastně nevím, o co tu doopravdy jde.
- Ale proč? - Nenáleží vám se ptát. Držte se vědy.
Co to máte s očima?
Pane, když jsem sem přišel poprvé, napočítal jsem 24 vzorků.
Podruhé 30 a teď jich tu je 36.
Nepřijde mi, že by se tu mačkaly.
Vy to nechápete. Nikdo sem nic nedoručil. Kontroloval jsem to.
Některé z nich... se tu prostě...
..objevili.
V pohodě, já se sem taky vetřel.
Jo, přinesl jsem si sváču. Známka profesionality.
Poslouchej dál.
Pro mě jsou to prostě mozky.
Možná trochu namodrale, ale to bude tím nálevem, ne?
Ano, to je tím.
Klepněte na sklo, pane.
- Co jste to řekl? - Klepněte na to sklo, prosím.
Co... Co to k čertu je?
- To je nějaký vtip? - Ne, pane, žádný vtip.
Má oči. Koukněte na ně, jsou jako...
Jsou jako ty vaše.
Ano, pane, správně.
Doktore Sime?
- Kam to ukazujete - Ukazuju na doktora Sima.
Netvařte se tak vyděšeně. Jen jsme si prohodili nádrže.
Můžete tomu říkat... únos.
Co se to s vámi stalo? Nerozumím tomu.
To, co se brzy stane i vám.
Jen malá výměna názorů.
Ne, ne, prosím, ne!
Pusťte mě ven!
Co se to děje? Co to děláte?
Co seš zač?
Lucy Fletcherová, reportérka z Daily Chronicle.
- Počkat, proč vám to říkám? - Děsivý, co?
- Hledáte solokapr? - Myslím, že jeden mám.
Mozky s vlastním vědomím?
- Tomuhle nikdo neuvěří, tady jste v Americe. - A kdo jste vy?
Zvláštní agent Dan Dangerous, ze Scotland yardu, ve Skotsku.
Zkráceně Doktor.
Koukej, mají pobočky po celém světě.
Vždycky v hlavním městě.
Ne-e.
Ale ano, dívej.
New York není hlavní město, nebo se pletu?
Šťourali nemá nikdo rád.
- Od toho tu nejsi. - Washington má svou vlastní.
Zavolal bych ostrahu, ale ta by vás mohla nechat naživu.
Nestojím o žádné nepříjemné otázky
o tom, jak jsem musel zastřelit pár vetřelců.
Dobrý plán. Taky mám jeden!
Do toho, řekněte jim, že jste nás střelil v sebeobraně do zad.
Aspoň se budeme mít při umírání čemu smát.
- Otočte se. - Nemyslím si.
Otočte se, hned.
Co je to?
- To nejsem já. - Zní to jako...
- Jako kdyby někdo klepal na okno. - Jsme na stém podlaží.
- Můj bože, on je skutečný. - Kdo je skutečný? - Přízrak.
- Jaký přízrak? - Maskovaný hrdina.
- Jen je... - Co? - Super.
- Mohu k vám na návštěvu? - Dechberoucí.
Ta okna jsou, stejně jako vše ostatní v této budově,
projektována, aby vydržela explozi o síle čtyř atomových bomb.
Za to se omlouvám, mám zavolat sklenáře?
Ubližovat je tak trochu proti mému pravidlu.
Na druhou stranu, lehká až střední zranění jsou v pořádku.
Je dobrej!
Zdravím. Ten muž vás obtěžuje?
Jsi skutečný. Nemůžu tomu uvěřit, jsi vážně skutečný.
Obávám se, že ano. Rád pročítám váš sloupek, slečno Fletcherová.
Ty čteš můj článek? Ty čteš? Jsi skutečný a čteš?
Váš úvodník je tak trochu politicky zaujatý.
- Ne tak úplně dle mého gusta. - Přestanu s ním. - Díky.
- A kdo jsou tito pánové? - To jsou... Já vlastně ani nevím.
- Tohle je můj kamarád Nardole. - Ahoj, Přízraku!
A já jsem Doktor.
Doktor.
Myslel jsem, že doktorů je spousta.
Já jsem ten nejhlavnější.
- Můžu vás vzít domů? - Ty tu máš auto? - Ne.
- Doufám, že vám nedělají problém výšky. - Zatím dobrý!
Přeji příjemný zbytek večera, pánové.
Vypadá... mile!
Grant...
Takže je ze mě superhrdina?
Jakmile se z tebe ten drahokam dostane,
budeš zase normální.
- Vyprchá to. - Jak dlouho to ale může trvat?
Jak jsem řekl... vyprchá to.
Vyčkej času.
- Určitě? - Ovšem, že určitě.
Nic není určitějšího.
Jen mi něco slib.
Dokud budeš mít tyhle schopnosti,
nikdy je nepoužiješ.
Jistě.
Jsme tu správně?
Z nebe vypadají všechny stejně.
Jo, jo, tady bydlím. Díky.
Doufám, že vás tahle nemilá zkušenost
- neodradí od kariéry žurnalistky. - Ne, ne, ne, to ani omylem.
Je mi líto, služba volá.
Světe, div se. Vy na to máte apku?
O co jde? Loupež, únos?
Něco takového.
Omluvte mě!
Jdi po nich!
S velkou mocí přichází i velká zodpovědnost.
Žádný slušný chlap nenechá dítě o samotě.
- Jak jsi mě našel? - Sledoval jsem ten drahokam.
Tvé síly... Nepatří sem.
Je to anomálie. Slíbil jsi, že je nikdy nepoužiješ.
- Dáš mi ji? - Ta je tvoje?
Já jsem její. Její chůva.
Její chůva?
- Jo, její chůva. Máš s tím snad problém? - Ne, ne, já jen...
Fajn, takže jsi superhrdina a chůva.
Nějak si vydělávat musím.
Záchrana lidí moc nevynáší.
My o tom víme své. Tady máš, hezky teplé.
A chutné. Jé, slon!
Je to v pohodě, ta chůvička má obrovský dosah.
Můžu tu být během okamžiku.
Dřív než se ke svým dětem dostane většina běžných lidí.
Grante, Grante, tohle je nesmysl.
Podívej, já jsem já, Doktor,
a i mně to přijde jako nesmysl.
- Dokonce i jemu! - Já to zvládnu. - Ale nezvládneš.
Co když spíš? Když prostě nejsi na telefonu?
Jak složitý život potřebuješ?
No, rozhodně ne tak složitý, jako teď asi bude.
Tady jsme, paní Lombardová.
Ah, Jennifer, no tak, zase jsi vzhůru!
Spíš ty vůbec?
- Jaký jste měla večer, paní Lombardová? - Jsem pořád v jednom kole.
Proč by to dnes mělo být jiné?
No, já nevím, připadáte mi nějaká veselejší.
- Možná jste někoho potkala. - Možná ano, možná ne.
Grante...
Co tu děláte?
My bychom se mohli zeptat na to samé.
- Jenže, ty tady bydlíš, takže to asi neuděláme. - No...
My... Báli jsme se o tebe.
Chtěli jsme se jen ujistit, že jsi v pořádku,
a tak jsme tě sledovali.
Vy jste mě sledovali a byli tu dřív než já?
Aspoň vidíš, jak moc nám na tobě záleží.
- Opravdu velmi. - Řekli, že tě znají, tak jsem je pustil.
Dnes večer jsme se setkali.
Musíme si promluvit. Mezi čtyřma očima.
Stalo se něco?
Nic, s čím by si musela tvá hlavinka dělat starost.
- Uložím ji. - Já to udělám.
Ne, to je v pořádku, udělám to ráda.
Lombardová je její jméno po manželovi.
Utekl hned, jak se objevilo dítě.
Lucy.
Ovšem.
- Ahoj. - Co tu děláš?
Jsem tvůj nový učitel matematiky.
Přišel jsem tě zkontrolovat.
Nevyprchalo to. Jestli ti jde o tohle.
Myslím, že se stal součástí tvojí DNA.
Je s tebou spojený, omlouvám se.
- Proč se na mě podíváš? - Nechci.
Na nikoho se nedíváš, ty se stydíš?
To je ta podlaha tak zajímavá?
- Nestydím se, jen s tím nemůžu přestat. - Přestat s čím?
S rentgenovým viděním.
Žiju v pekle. V nahém pekle. Nemůžu se na nikoho podívat!
To ten drahokam... Reaguje na tvou pubertu.
- Ahoj, Grante! - Ahoj, Lucy!
Tobě se vážně líbí, co?
Mám rentgenové vidění, mně se líbí všichni!
- Ale Lucy máš nejraději. - Říká kdo?
Pár let po škole jsem na ni narazil znovu.
- Ani si mě nepamatovala. - Tos měl štěstí.
Tehdy jsme tam byli s mým nejlepším kamarádem
a ona z něj nemohla spustit oči.
- Fajn. - Láska na první pohled. - Jasně.
Pak byla svatba, přišlo dítě a on utekl s jinou.
- Utekl. To ti, hádám, umožnilo vrátit se na scénu... - Jo.
... A starat se o dítě, které měla s jiným.
Jo.
Takže mohla dál pracovat
a patrně taky randit s dalšími tvými kamarády.
- Dost často. - Ty tigře.
- Děkuju. - Komu děkuješ?
Vesmíru.
Existuje někdo, kdo je v tomhle ještě horší než já.
Omluv mě.
Tohle je pan Huffle. Pan Huffle cítí bolest.
Přijď za mnou do kuchyně.
Ty a já, za minutku.
Takže... ty jsi ze Scotland yardu.
Ano.
Nemusíš mi vyzrazovat svá tajemství, já si zase ponechám ty svoje.
- Jen mi nelži. - Nebo co? - Ublížím panu Hufflovi.
Předpokládám, že pracuješ pro nějakou agenturu.
Je mi vlastně jedno, pro jakou.
A tvým úkolem je prošetřit věci kolem Harmony Shoal.
- Správně? - Ne, jen jsem projížděl kolem...
Dobře, dobře, ano, dá se to tak říct, ano.
Co je s těmi mozky?
To nevím. Nic, co by tě muselo trápit.
Jsem novinářka, tohle mi nenamluvíš. O co jde?
Neveřila bys mi.
To neznamená, že mi to nemůžeš říct.
Ty mozky...
nejsou jen tak ledajaké mozky.
Je to samostatná mimozemská forma života.
A dál...?
Migrují z planety na planetu,
kde extrahují a nahradí nervový systém kompatibilních hostitelů.
A dál...?
Harmony Shoal je nadnárodní společnost,
jejímž pravým účelem je extrahovat a nahradit mozky
klíčových představitelů světa
a připravit Zemi pro kolonizaci.
Ty mi věříš?
Nemyslím si, že lžeš - to je podstatný rozdíl.
A jak souvisí Harmony Shoal s Přízrakem?
- Nijak. - Takže ty víš, kdo je Přízrak ve skutečnosti?
Ne, nemám ani...
Přestaň.
Prostě jsme šli do přísně tajného komplexu,
který řídí mozky z vesmíru,
a pak se tam objevil chlápek se superschopnostmi.
Snad každý by si ty dvě věci spojil.
Až na toho, kdo ví, že to tak není.
Takže je jasné, že Přízraka znáš a věříš mu.
Nikdo nikomu nevěří, aniž by ho znal,
takže ho znáš. Tudíž mi to můžeš říct. Takže, kdo to je?
Tohle je zajímavé.
- Ty pro žádnou agenturu nepracuješ, že ne? - Nepracuju?
Na podobné vyzpovídávání nejsi zvyklý,
což znamená, že nemáš žádného šéfa, ani tě nikdo nezaměstnává.
Tak proč se tak zajímáš o Harmony Shoal? O co tu jde?
- Jsem rád, když mám co dělat. - Proč? Co se ti stalo? - Nic!
Podívej!
Předcházet požáru je povinností každého občana.
Takže si kupte detektor kouře.
Omlouvám se, služba volá.
Podívej na něj.
Musím vědět, kdo to je.
Všechno je v pořádku. Potřebuej jen přebalit.
To je v pořádku, já to udělám. Jsi vážně rychlík, Grante.
Ach ano. Opravdový rychlík.
- Odpočineš si ty někdy vůbec? - Ovšem.
Dvě děti zůstaly v bouři uvězněné na ruském kole.
Dvě malé...
Doktore?
Domluvíš mi s ním setkání?
S tím, kdo se skrývá pod maskou.
Jsi chytrá.
Vlastně jsem si všiml, že jsi hodně chytrá.
- Většinou lidi ani neposlouchám. - Takže co?
- Tak, proč si ho nenajdeš sama? - Mám stopu.
Jakou?
Tebe... Ty víš, kdo to je. A nepokoušej se mi namluvit, že ne.
Možná, že o něm víš víc, než si myslíš.
Hej, kde je Grant?
Přímo tady, paní Lombardová.
- Nechcete kávu? - Ne, to je dobré, díky.
- Jsi v pořádku? - Jistě, proč?
Jsi trochu mokrý.
Nechci to přehánět.
Domluvíš mi to setkání?
- S Přízrakem? - Ano, s Přízrakem.
Paní Lombardová,
existují situace, které jsou příliš hloupé na to,
aby jim mohlo být dovoleno dále pokračovat.
Počkej.
- Haló? - Mluvím s Lucy Fletcherovou?
Ano, kdo je to?
Omlouvám se, ale musel jsem letět.
Já...
Omlouvám se, já... teď mluvím s Přízrakem?
Zdravím, Lucy.
Doufám, že tohle znamená, že dostanu rozhovor.
Rozhovor je teoreticky možný,
ale mám jednu podmínku.
Vynecháme otázky na moji pravou identitu.
Jistě. Ten kdo tvoří titulky, určuje pravidla.
Diskuze o mé pravé identitě
by mohla ohrozit lidi, které mám rád.
- A to nemůžu připustit. - To zní fér, domluveno.
Co třeba zítra večer?
Co zítra večer?
Ten rozhovor?
- Můžeme zajít na večeři. - Na večeři?
Večeříš?
- Jistě, že večeřím. - Pak tedy dobrá.
Takže zítra v osm večer tady?
Mám počkat na střeše?
Chviličku.
Grante, mohl bys zítra pohlídat malou?
Prosím, je to důležité.
= Mám rande.
= Rande?
- Něco jako rande - OK. - Rozhovor.
Ty se...s někým vídáš?
Nic mi do toho není... Ale...
Tak vídáš?
Já jen, že nikdy nikam nechodíš a najednou máš schůzku?
Jo, vlastně to dost překvapilo i mě.
- Pardon? - Je to komplkované.
To můžu potvrdit - fakt hodně komplikované.
Víš, co, bez obav. Já na Jennifer dohlédnu.
- Vážně? - Vážně? - Nějak to vymyslím.
- Nech to na mě. - OK. - OK.
- Ona žárlí. - Já žárlím!
- Grante, žárlíš sám na sebe. - Technicky, ona vlastně taky.
- Grante, jak dlouho se s ní vlastně znáš? - Od základky.
24 let.
24 let?
Jasně, že přesně takhle dlouho.
Jsi v pořádku?
Čas utíká nám všem.
Dokonce i mně. Takže prosím,
tak moc, jak jen to má smysl u lidského samce,
pokus se nechovat jako idiot.
Ne, vážně, jsi v pohodě?
Já jsem vždycky v pohodě.
Ah, vítej, bratře.
Co tvůj nový kočár?
Trošičku stísněný.
Je opotřebovaný.
Podívej na tohle.
Nejluxusnější kočár, jenž nám tahle planeta může nabídnout.
- Zajímavé. A bude k mání? - Už se na tom pracuje.
Ten muž.
Kdo je to?
Nejsem si jistý.
Ale může být nebezpečný.
Nepřipadá mi jako hrozba.
Baf!
Mluvím k vám NAŽIVO!
Osobně!
Klidně se vraťte do svých kůží.
I když ony vlastně nejsou vaše, co?
- Co chcete? - Slitování.
- Nemáme slitování. - To není žádost, je to nabídka.
Dám vám náskok.
Teď zavřu oči a budu počítat do desíti.
Nebudu se vás pokoušet sledovat ani se vás snažit najít,
ale každý jeden z vás, ať už je kdekoliv,
- se sebere a vypadne z téhle planety. - Vyhlašujete nám válku?
Jen určuji hranice,
abyste věděli odkud zmizet, a to co možná nejrychleji.
Pak tedy válka.
Mnohojaderný organismus,
fungující jako nekonečně adaptabilní,
nezávisle fungující, pohyblivý, centrální nervový systém.
Je dobré mít otevřenou mysl. Ha!
- Ale samozřejmě to nebude fungovat - Co nebude fungovat?
Cokoliv jste plánovali.
Projděme si, co je zjevné.
Máte pobočku ve všech hlavních městech světa.
Takže máte v plánu otevřít hlavy světovým vůdcům a pěkně se v nich uvelebit.
Je jasné, že nemůžete jen tak s partou chirurgů
nakráčet do Bílého Domu, nebo Kremlu.
Mají vysoké ploty, křičící chlápky a hlídací psy.
Sami k nám přijdou, dokonce přiběhnou.
O tom velmi pochybuji. Vem si tohle!
Ano, jen ber!
- Kdo ty vůbec jsi? - Zemi už se pokoušeli dobýt nesčetněkrát.
Už to ani nepočítám.
A všichni selhali, do jednoho.
Prohráli, shořeli,
nebo utekli.
To je to, co jsem.
Co je to?
Je to burger. Vždycky si s sebou beru sváču.
Ale už ho nechci, přešla mě z něj chuť.
Velmi dobře. Přesně na místo.
Pokus-omyl, abych byl upřímný.
Vlastně víc omylů ...a zastávek po cestě.
- Kde jsi vzal to roucho? - 12. století, Konstantinopol.
Vládl jsem tvrdě, ale moudře....
- Jak to šlo? - Ale znáš to.
Varovat je, nechat jim burger..
- vykrást papírnictví. Přízrak - co pro mě máš? - Dlouhý příběh!
No tak, k věci. Proto jsem tě dal dohromady.
- Ne pane, to nebyl ten důvod, že? - Prostě to vyklop!
Vyřízl jste mě z Hydroflaxe, protože jste se bál, že skončíte sám.
A my oba víme, proč, že?
Ale, podívejme, vyhýbáte se tématu!
Já se ničemu nevyhýbám, jen se snažím zachránit planetu.
Což je přesněš to, co děláte vždy, když debata začne být vážná.
Hodná holka.
Paní Lombardová?
- Sluší vám to. - Překvapuje tě to? - Ne, ne, ne.
Já jen, že normálně nosíte krátké červené šaty, když... No...
Tohle je pracovní, Grante.
Čistě pracovní.
Takže...
- Nesmím přijít pozdě. - Dobře.
Ahoj.
-Ahoj.
Děje se něco?
- Moc vám to sluší. - Vypadáš překvapeně. -To jsem.
Trošku.
Říkal, že svoje schopnosti nebude používat. Slíbil mi to.
Něco jako když Pán času slíbí, žen nebude zasahovat do událostí
týkajících se jiných lidí a planet?
Přilepil jsem ti zpátky hlavu.
Mohl bys ke mně mít větší respekt.
Jdeme.
- Kde to jsme? - Tam, kde jsme už byli,
Více méně.
Jasně...
- Oh, Tokijská pobočka. - Jop.
- Trošičku prázdná, ne? - Jo, vymyslel jsem rozptýlení.
Zaplavil jsem přízemí Pokémony.
Tady nemáte co dělat.
Já vím, je to hrozné, pardon. Dělám, jen co můžu, abych se zastavil.
- Vidíš to? -To je signál, že? - Signál vysílaný do vesmíru.
V New Yorkské kanceláři byl taky jeden.
Na nízké orbitě něco je.
-Zamluvila jsem restauraci. - Já...
..Necítím se v restauracích pohodlně.
Když tam přijdeš takhle oblečený, asi z tebe nemůžou odtrhnotu oči...
Nápodobně.
- Určitě je vám dost teplo? - Samozřejmě.
Dobře, není.
- A teď? - Teď už ano.
- Jasně...nízká orbita. -A nejde to opravit?
Zkouším to, ale je dobře maskovaný.
- Nejde sledovat ty signály? - Už je sledujeme.
Takže... Jaké schopnosti vlastně máš?
No, základní létání,
- základní super sílu... - Základní rentgenové vidění?
Jo.
Svádí tě to někdy?
Dospívání nebylo lehké...
- V jakém smyslu? - Trvalo trošku déle. - Jak moc?
Dám ti vědět.
Přesouváme se na pozice.
- Už to nebude dlouho trvat. - Přízrak byl nalezen.
Povolej chirurgy.
Sem ty signály mířily.
Můžeme skočit blíž a omrknout to?
- Klidně můžeme, ale na palubě nikdo není. - Jak tohle víte?
- Skenoval jste známky života? - Ne.
Mají zhasnuto.
Máš přítelikyni?
Přítele?
Jen pouhá spekulace.
Létáš si po New Yorku v gumovém obleku,
s velkým "G" na hrudi.
To znělo skoro jako předsudky.
Chápu, jsou věci, které je lepší nechat v soukromí.
Byla to maska, co tě na mě zaujalo?
Jak zvládáš ten dvojí život?
Nejsem nijak zajímavý, každý má nějaké zaměstnání...
Ale no tak... Polovinu života trávíš jako normální člověk...
- Já tak žiju celou dobu. - ...a v tom zbytku zachraňuješ svět...
A tyto zvládáš jak? Jak zvládáš kariéru i dítě zároveň?
Jak víš, že mám dítě?
Já...
... Udělal jsem si průzkum.
No... Mám chůvu... To patrně vysvětluje mnohé.
Ano, samozřejmě.
- On... je právě teď dole. - Chápu. - A ano, mluvím o muži.
- Ano, to mluvíš. - To teda jo. - Je to problém?
Nezlob se, já jen, že někdo jako ty může požovat za legrační,
že může být chůva muž.
Se vší úctou, slečno Fletcherová, není mnoho mužů jako jsem já.
A ani moc mužů jako je Grant!
V pořádku?
Omluv mě na minutku...
Můstek je tudy.
Uhni.
Nechtěl jsem naznačit,
že je s tvým kamarádem, Grantem, něco v nepořádku.
Každý nemůže být superhrdina.
A každý nemůže být chůva.
Promiň.
Právě teď je dole
a měl by mít rande. Ale zrušil ho...
A víš co mě na tom štve nejvíc?
S kým se to schází?
Proč mě to tak štve? Proč mě to vůbec zajímá?
Co to se mnou je?
Víš, asi bych ti...
... měl něco říct.
Grant.
Tak úžasné jméno.
Chlap, kterého beru jako samozřejmost.
No, popravdě, kdybys teď zvedla hlavu...
Je tady, když je potřeba. Je milý a nikdy nelže.
A já mu lhala, dokonce i o těhle šatech...
On mi nikdy v životě nezalhal...
Ani jednou.
Naprosto v ničem.
- Jedinkrát. - To je obdivuhodné.
Dobrý večer.
Prosím, žádnu unáhlenou agresi, nebo život tady tvojí kamarádky skončí.
Pane Brocku?
- Co tady chcete? - Totéž co vy, slečno Fletcherová.
Jeho tělo.
Docela krám, co?
- Na nic nesahej. - Ne, je to bezpečné, je to jenom nákladní loď...
- Řekl jsem nesahat! - Ale proč...
Tady. Jádro reaktoru.
Kriticky zacyklované.
Někdo to úmyslně přepojil.
Tohle už není jen loď.
Je to obří bomba.
Jen si poodstoupím...
- Doktore!
Jen strážní droni, nic víc.
K čemu by mohli chtít bombu?
K čemu by chtěl kdokoliv bombu?
Chtějí Zemi ovládnout, ne ji zničit.
S tímhle Zemi nezničíš...
Ale město s tím vymažeš lusknutím prstu.
- Dobrý postřeh, dobře ty. - Postřeh? - New York, není hlavní město.
- Měl jsi naprostou pravdu. - Oh... pořád to nechápu.
Když shodíš tuhle loď na New York, co se stane?
- Jádro reaktoru se roztrhne a New York se vypaří. - Ale ne celý.
Ne celý, Nardole.
Vzpomínáš, co říkal ten malý děsivý němčour?
Tahle budova dokáže odolat výbuchu
rovnajícímu se síle čtyř jaderných bomb.
Tohle je velmi dobré, chytré.
Vy to chápete?
Zinscenujete útok vetřelců,
kteří už jsou ale dávno mezi námi.
- Ale proč? - Pro to, co se stane pak.
Až si všichni budou myslet, že jsou napadeni z vesmíru,
- co přijde pak? - Celosvětová panika.
- No, když už jsme u paniky! - Neboj, je to zamčené trojitým mrtvým bodem.
To je zastaví tak na deset minut.
Lidé budou panikařit, ano.
Co ale světoví vůdcové?
Prezidenti, králové, premiéři a generálové...?
Co ti budou dělat?
Co udělají všichni ti bohatí staříci, když dojde k boji?
Najdou to nejbezpečnější místo a tam se schovají,
aby za sebe mohli poslat na smrt ty mladší.
A kde je to nejbezpečnější místo v každém hlavním městě?
Co jediné zbyde z New Yorku?
Harmony Shoal.
New York není hlavní město.
Je to výkladní skříň.
"Když je svět v nebezpečí, pojďte se skrýt k nám."
Harmony Shoal otevře své brány
- vystrašeným světovým vůdcům. - A ti k nám přiběhnou.
A o pár hodin později bude mít každý politik nebo vedoucí důstojník na hlavě zip.
A vetřelce hovícího si v jeho lebce.
Během jediného strašlivého dne
se všechny rozhodující autority světa uchýlí do Harmony Shoal.
Výborný plán, líbí se mi.
Proč my nikdy nemáme takové plány.
Lidstvo nemá žádné plány.
A přesně v tom se mýlíte.
Mají ten samý plán jako vždycky.
- Jaký? - MĚ.
- Už to nedělej. - Pardon.
Operace je rychlá a zcela bezbolestná.
Jen, aby bylo jasno, mluvím se svým kolegou v nádobě.
Možná zjistíte, že mě bude o proti vašim předchozím obětem poněkud těžší rozřezat.
Harmony Shoal obsazovalo váš svět pět let.
- Ač nejsme dokonalí, budiž nám ke cti naše trpělivost. - Přízraku!
O mě se neboj, udělej, co je potřeba.
- Udělej cokoliv a zabijeme ji. - Neposlouchej ho!
Sundejte mu masku. Rád se jim dívám do tváře.
Je mi to vážně líto..
Na druhou stranu... tě konečně zabiju.
To neuděláš.
Tohle je problém jednoho zajatce.
Když mě zabiješ, bude jeho jediný důvod se vrátit, pomsta.
- Tohle vážně chceš? - Jednoho zajatce?
Není dole náhodou dítě?
Toho dítěte se nikdo ani nedotkne!
A ty jsi kdo?
Já jsem chůva!
Odstupte od řízení, Doktore.
Jakýkoliv pokus o zásah do ovládání,
- bude znamenat okamžitý útok. - Jo, to vidím!
Velmi chytré. Jen jedna otázka, dokud na to myslím.
- Proč jste to neudělali dřív? - Ve správný čas,
- už nebude dalšího otálení. - Něco jste mi řekl!
Řekl jste mi něco, co jste neměl.
- Co jsem vám řekl? - Řekl jste, že to chce správné načasování.
To je ten úsměv.
- Nemám ho rád! - Nad New Yorkem visí Damoklův meč!
Nemůžu ho zničit, nemůžu ho odstranit, nemůžu mu zabránit v pádu.
- Můžu jen jedno. - Co? - Něco nepředvídatelného!
Zásadní na místnosti plné tlačítek a páček je...
- Že já miluju tlačítka a páčky! - Ne! - Co to děláte?
Co to děláte?
TRYSKY ZAŽEHNUTY
Příští zastávka - New York!
Řekni - uíííííí"
Spusťte štíty, připravte se na náraz.
New York je pod útokem.
Zdá se, slečno Fletcherová, že mám teď celkem tři rukojmí.
- Proč nemíříte na mě? - Jaký by v tom byl rozdíl?
Mimoto,
tady pro tuhle si Přízrak přijde.
Přízraku!
Slyšíš mě?
Máš supersluch?
Hodlám ji zabít.
Zabiju ji hned teď!
Přestaňte! Zničíte celý New York!
Samozřejmě, že ne!
Bomba je odjištěná, štíty jsou dole...
- Pomoc! - Můžeme použít TARDIS...
Převezmeme kontrolu a odvlečeme ji do vesmíru!
Žádná bomba,
žádný plán,
žádný problém!
Ne, počkat!
Ty věci jsou tam venku!
Tahle loď havaruje, my jsme teď jejich nejmenší problém!
- Fajn, takže plán B... - Doktore!
- Pomozte mi! - Budeš v pohodě!
Tahle loď exploduje
dlouho před tím, než tě stihne uškrtit!
- Co je plán B?! - Nemám nejmenší ponětí,
ale bude to muset být něco fakt velkýho.
Vám úplně přeskočilo!
A něco nového tam nemáš?
Vím, že vám chybí, ale nestačilo by o tom prostě napsat báseň?
Skvělý nápad. Ovládání je zamknuté,
ale pořád ještě něco zbývá.
Můžu mířit.
- Na co! - Na New York. Máme jednu šanci a přesně tolik potřebujeme.
Ne! Ne...
Ne. Ne, je příšliš brzy.
Grante! Grante! Tady Doktor!
Jsi jediný, kdo mě může na Zemi slyšet.
Koukni nahoru, míříme přímo k tobě.
Jestli se tahle věc jen dotkne země, je s New Yorkem amen!
Přepínám.
Paní Lombardová, k zemi, prosím.
- Nardole! - Ano?
Připrav se na náraz!
Nardole.
- Nardole! - Fajn, ještě jeden, ale zavoláte mi taxíka...
Nardole, fungovalo to!
Jádro se nerozdělilo!
- Jak to? - Tlumič.
Paní Lombardová, je mi jasné, že jsem se o tom asi měl zmínit o něco dřív.
Jen mě prosím nefackujte.
Mám pocit, že držím obří bombu.
Tady to máte, koukněte na něj.
Přesně kvůli tomuhle nemáte šanci. Víte proč?
Je vlastně levák.
Pardon, reflex. Nechtěl jsem to upustit.
Jestli se vy dva hodláte rozrušovat...
Možná bychom se měli nejdřív zbavít té vesmírné lodi.
Víš ty co?
Asi se mi víc líbíš v superhrdinským.
Teď by se mi převlékalo trochu těžko.
Já ti pomůžu.
Grante!
Grante! Nezapomeň...
Až skončíte,
hoď tu věc do slunce.
Jennifer je pořád tam dole!
Tak, Doktore...
- Vy si mysllíte, že je po všem? - Jo.
Bomba je pryč, váš plán nevyšel.
A UNIT je, jak se tak koukám, na cestě vám zavřít ředitelství.
Skoro, jako kdyby jim dal někdo tip.
Mstivost Harmony Shoal je obávaná
- napříč pěti hvězdnými systémy! - Vážně?
Opravdu? Víte, rád bych tu zůstal a vyslechl si to,
ale mám za sebou dost dlouhohu noc.
A někdo potřebuje přebalit.
Nejsi jediná věc plná výkalů.
Jdeme, jdeme, jdeme!
- K zemi! - Nechte mě být!
- Takhle jste ho našli? - Ano, pane.
Počkejte tady.
Zavolám Osgoodové.
- Takže už žádný Přízrak? - Ne, odešel na odpočinek.
- Určitě? - Jsem si tím jistý.
Přece jen... Život není komiks, nemám pravdu, Doktore?
Pravděpodobně. Na tohle nejsem expert.
Co když se něco stane?
Co když bude celý svět v nebezpečí?
Možná si ten převlek přecejen nechám.
Však víš, pro každý případ.
Svět bude v pořádku. Sice jsem tu chvíli nebyl, ale jsem zpátky.
Poradím si s čímkoliv, co přijde.
- Tys tu nebyl? - 24 let.
To byla noc.
Kde jsi byl?
Špatná otázka.
Jak se jmenovala?
Určitě mám ještě nějakou práci, musím jít.
- Jsi v pořádku? - Ano, ano, ano, jsem v pořádku.
Vše má svůj konec.
To je celé.
Všechno jednou skončí.
A to je vždy smutné.
Ale všechno taky začíná.
A to je důvod ke štěstí.
Buďte šťastní.
Na všechno ostatní dohlédnu.
- Nardole. - Hej, Doktore?
Pokračuj v tom.
Jmenovala se River Songová.
Chvíli byli spolu a byli velmi šťastní.
A pak zemřela.
Už hodně dávno.
- V knihovně. - Určitě bude v pořádku?
Je to přece Doktor.
Je velmi statečný a velmi pošetilý.
A myslím, že ještě chvíli bude také velmi smutný.
Ale slibuju, že hned potom...
...bude v pořádku.
O to se postarám.
Sbohem!
Nikdy jsi mi to nevysvětlil.
Kdo to vlastně je?
Doktor kdo?
Doktor...
...Mysterio.
"Jsem Billa. Servíruju hranolky.
On je profesor, nebo docent.
Nebo, jak já mu říkám:"
Doktor čeho?
"Máme namířeno kamkoliv."
- Je to jako... - Vesmírná loď. - ...kuchyň!
"V prostoru..."
Kde to jsme? Kudy jsou toalety? Co je to Dalek?
Můžu použít záchod?
"...I čase..."
Hustý!
"A od teď už vidím všechno... naprosto jinak."
Vyhladit!
- Kde to jsme? - Vlastně uprostřed války.
Ale není to tak zlé, jak to zní!
Já jsem Doktor.
Všechny vás zachráním a až to udělám,
strávíte zbytek života dumáním nad tím, co jsem zač.
Copak jste se úplně zbláznil?
Ano, naprosto. Ale to není žádná novinka.
Překlad: Phoenix1986 (Préza) Pomoc překladem: VsChovy
TRANSLATORS OF RASSILON verze 0.9