..Jihozápadní vítr, občasné přehánky...
"Přestaň už vykládat o tom, jaký asi má být dobrý člověk:"
"raději už jím buď!" Marcus Aurelius.
Tys běžel?
Seš v pořádku? V kanceláři jsi měla hovor.
Volal tvůj doktor.
Nechal nějakou adresu?
POKROČILÁ KVANTOVÁ MECHANIKA
Táhne!
Co takhle týden ve starověké Mezopotámii...
a pak budoucí Mars?
Budou tam koktejly?
Na Měsíc.
Ten bude stačit!
Co ta nová práce? Vyučovala jsi něco užitečného?
- Ne. Ty ses něco naučil? - Ani ťuk.
POPLACH: DETEKOVÁNO NARUŠENÍ TARDIS
- Co se děje? - Hej, hej. Vzlétáme.
Ale motory přitom neběží!
Větrný mlýn volá velitele Šedého psa.
Modrý orel ve vzduchu. Připraven na doručení.
Jsme na cestě.
U.N.I.T. Londýnský Tower
Haló, telefon Kate Stewartové.
Oh, vydržte.
Promiňte... pardon!
Madam! Madam!
Ti havrani jsou dnes nějací pomalí .
Vzkaž Malcolmovi, že je třeba jim vyměnit baterky.
To je on!
Pardon, vím, že je to váš osobní mobil, ale, no,
poznala jsem to vyzvánění. Je to on, že?
Inhalátor.
Doktore, zdravím. Našli jsem TARDIS uprostřed polí.
- Nechávám si ji sem převést. - No nekecejte!
Kde jste?
Dobrý bože!
Doktore, moc se omlouvám! Netušili jsme, že jste uvnitř.
No tak.
Rozumím, nový cíl - 207. Měníme kurs.
- Doktore?! - Claro!
Doktor, slyšíte mě?
Pochybuju, že mě slyší.
Přístě by vás nezabilo zaklepat!
Přesměrovávám vás přímo na místo.
Doktore, jste v pořádku?
Vydržte chvilku, hned jsem u vás.
- Doktore? - Doktore!
Pozor!
Proč vlastně salutuju?
Doktore, jako vedoucí vědeckého oddělení
doufám, že přijmete od UNIT oficiální omluvu.
Kate Lethbridge-Stewartová, na slovíčko.
Jak vám určitě řekl váš otec,
nemám rád, když mě někdo takhle vyzvedává.
V jeho hlavě to asi znělo líp.
Jednám podle příkazů, které přicházejí přímo z trůnu.
Zapečetěné příkazy od Její Výsosti, královny Alžběty I.
Od královny? První? Pardon, od Alžběty I.?
Pověřovací listiny od ní najdete uvnitř.
Ne, uvnitř...
Fajn šála.
Jakou krycí historku jste vymysleli tentokrát?
- Derren Brown. - Už zase?
Poslali jsme mu květiny.
DEN DOKTORŮV
Ty jsi ji snad znal? Alžbětu I.?
- Spojená zpravodajská jednotka. - Jakže?
To jsou tady ti. UNIT. Zabývají se vším mimozemským.
- Jako třeba tebou? - Já pro ně pracuju.
- Ty že máš práci?! - Proč bych neměl mít?
Jsem dobrý v tom mít práci!
Ty žádnou práci nemáš!
Ale mám. Tohle je má práce, teď zrovna ji dělám.
- Ty nikdy nepracuješ. - Ale ano, pracuju!
Alžbětiny pověřovací listiny, Doktore.
Ale...
to přece není možné.
Už nikdy víc.
- Tak se jmenuje. - Ten název znám!
Také známý jako "Pád Gallifrey".
Ten obraz sem nepatří -
- do téhle doby, ani místa. - Očividně.
To je pád Arkadie, druhého největšího města Gallifrey.
Ale jak se něco takového vytvoří? Jak je to vůbec možné?
Je to olejomalba...
..ve 3D.
Umění Pánů času.
Větší zevnitř. Je to výřez z reality,
který zamrzl v čase.
Díky Alžbětě jsme věděli, kde ho najít, a jaký je jeho význam.
Seš v pořádku?
On tam byl.
- Kdo? - Já.
Mé druhé já..
Mé já, o kterém nemluvím.
Tomu nerozumím.
Měl jsem mnoho tváří a mnoho životů. Ke všem z nich se ale nehlásím.
A je jeden život, na který jsem se velice těžce snažil zapomenout.
Už nikdy víc.
Byl to Doktor, který bojoval v Časové válce,
a tohle je ten den, kdy to udělal - den, kdy jsem to já udělal.
Den, kdy je všechny zabil.
Poslední den Časové války.
Válka, která měla ukončit veškeré války mezi mým lidem a Daleky.
A do této bitvy vstoupil muž, který měl nakonec na rukou krve
mnohem víc než ostatní.
Muž, jenž spáchal zločin, který umlčel celý vesmír.
A ten muž... jsem byl já.
POSLEDNÍ DEN ČASOVÉ VÁLKY
Vyhladit!
Zpráva pro Nejvyšší radu. Priorita Omega.
Arkadie padla. Opakuji, Arkadie padla.
Vojáku...
Potřebuji tvou zbraň.
Vyhladit!
Prosím! Prosím, ne!
Poplach! Poplach!
Detekován Doktor!
Doktor obklíčen!
Informujte nejvyšší velení. Máme Doktora!
Hledat, lokalizovat, zničit!
Doktor obklíčen...
UŽ NIKDY VÍC
Hledat, lokalizovat, zničit! Hledat!
Doktor... uniká!
Co je to za slova?
Vysvětlit!
Nejvyšší rada má mimořádné zasedání.
Mají své vlastní plány. K čertu s Nejvyšší radou!
Jejich plány vždycky selžou!
Gallifrey je stále pod útokem.
Takže tam byl?
Nechal zprávu. Varovný vzkaz pro Daleky.
Je to blázen.
Ne. Je to šílenec.
Jak vidíte, pane, všichi Dalekové obklopující planetu,
se nyní soustřeďují na hlavní město, nebeské valy však drží.
Kam šel pak?
Co na tom záleží? Tohle je nejsilnější útok vůbec!
Hazejí po nás všechno, co mají.
Narušení bezpečnostni v Časovém trezoru.
Omegův arzenál,
kde schraňujeme všechny zapovězené zbraně.
Už nejsou zapovězené. Všechny jsme je použili proti Dalekům.
Ne.
Všechny ne.
Moment je pryč.
Nerozumím. Co je to ten Moment, nikdy jsem o něm neslyšel.
Žrout galaxií.
Konečné dílo starověké Gallifrey.
Zbraň tak mocná, že její operační systém nabyl vědomí.
Dle legend...
se u něj vyvinulo svědomí.
A my ho nikdy nepoužili?
Jak použiješ zbraň hromadného ničení, pokud tě může začít soudit.
Jen jeden by se o to pokusil.
Pánové času z Gallifrey, Dalekové z planety Skaro...
.. mám pro vás jedno oznámení.
Příliš dlouho jsem zůstaval stranou.
Dnes již nemám na vybranou.
Dnes tahle válka skončí.
Už nikdy víc.
Jak...
...jak to vlastně funguje?
Proč tu prostě není velké červené tlačítko?
Haló?
Je tam někdo?
To nic není.
Jen vlk.
- Neseď na tom! - Proč ne?
Protože to není žádná židle,
je to ta nejnebezpečnější zbraň v celém vesmíru.
Proč nemůže být oboje?
Proč jsi zaparkoval tak daleko odsud?
Nechtěl jsi, aby to viděla?
Aby kdo viděl co?
TAR...DIS.
Musel jsi ujít míle.
A míle a míle a míle a míle.
- Přemýšlel jsem... - Slyšela jsem tě.
Slyšelas mě?
"Už nikdy víc."
Už nikdy víc.
- "Už nikdy víc." - Už nikdy víc.
- "Už nikdy víc." - Přestaň. | - "Už nikdy víc.
- "Už nikdy víc." - Co jsi zač?
Už se to aktivuje. Zmiz odsud!
Co se děje?
To rozhraní je překně žhavý.
Dělám, co můžu.
Uvnitř je energetický zdroj...
Ty jsi rozhraní?
Určitě ti řekli, že má Moment svědomí.
Nazdárek!
Jen se na sebe podívej.
Zaseknul ses mezi holkou a krabicí.
To jsi celý ty, co Doktore?
Ty mě znáš?
Slyším tě.
Vás všechny, to hučení v tvé staré hlavě.
Tuhle tvář jsem si vybrala jen kvůli tobě.
Je z tvojí minulosti.
Nebo možná budoucnosti. Vždycky se mi to pletlo.
Nemám žádnou budoucnost.
Myslím, že se jmenuju...
Rose Tyler.
Ne, ano, ne, promiň.
Ne, ne, v téhle podobě mi říkají...
...Zlý vlk.
Bojíš se velkého Zlého vlka, Doktore?
- Přestaň mi říkat Doktore. - To jméno je ale v tvé mysli.
Ale nemělo by.
V téhle válce bojuju už dlouho.
Už jsem ztratil právo na to, abych se nazýval Doktorem.
Pak jsi ty právě ten, který nás všechny zachrání.
Ano.
Vyvinout se u mě ego, měl bys práci.
Jestli jsi byla v mojí hlavě,
pak víš, co jsem viděl.
Všechno to utrpení.
Každičký moment časoprostoru hoří v plamenech.
To musí skončit.
A já se chystám skoncovat to jediným možným způsobem.
Chystáš se k tomu použít mě. Abys je všechny zabil.
Daleky i Pány času, bez rozdílu.
Já mám tu sílu, ale pomysli na následky.
Nemám v úmyslu to přežít.
Tak to bude tvůj trest.
Pokud to uděláš, pokud je všechny zabiješ, tyhle následky si poneseš.
Budeš žít.
Gallifrey...
chystáš se ji spálit na uhel...
A s ní i všechny Daleky. Ale zároveň i všechny děti.
Kolik je teď na Gallifrey dětí?
To nevím.
Jednoho dne je spočítáš.
Jedné strašlivé noci to uděláš.
Chceš vědět, jak moc tě to změní?
No tak! Nejsi ani trochu zvědavý?
Otevřu okna do tvé budoucnosti.
Smyčka v čase, zavede tě do dnů, které teprve přijdou,
k muži, kterým se díky dnešku staneš.
Tak tohle jsem nečekala.
Ale Časová válka skončila.
Zavedla jste nás sem, abychom se podívali na obraz?
Ten obraz slouží jako důkaz,
že je ten dopis skutečně od ní.
To není ten důvod, proč jste tady.
Má lásko z nejdražších, doufám, že obraz známý jako "Pád Gallifrey"
poslouží ti jako důkaz, že to věru tvá Alžběta ti právě píše.
Jistě si vzpomínáš, že jsi se zavázal k ochraně mého království.
Z tohoto titulu tě jmenuji kurátorem
podzemní galerie, v níž ukrýváme smrtelná nebezpečí Anglie.
Kdyby mezi jeho zdmi došlo náhodou k výtržnostem,
Je mým přáním, aby jsi byl přivolán. Spěchej, nejdražší manželi.
Co se stalo?
Bude snazší vám to ukázat.
McGillop.
To ale není možné. Vždyť jsem právě...
Rozumím, pane. Ale proč bych ho tam měl brát?
Alžběta I.? Takže jsi ji znal?
Ale už je to dávno.
ANGLIE, 1562
Allons-y!
Takže, Vaše Výsosti, neříkal jsem vám to snad?
Je větší zevnitř!
Ale dveře nejsou, málem jsi mi srazil hlavu.
Většinou jsem to já, kdo to dělá.
Pověz, Doktore, proč tu s tebou marním čas, když mě čekají války.
Především vás čeká piknik.
Mohl bys mi pomoci.
No...
S tím piknikem už pomáhám.
Ale ty máš na válku žaludek.
Tahle tvář už něco zažila.
To je jasné.
Viděl jsem válku, které byste ani nevěřila.
Ale neviděla ji tahle má tvář.
Ale to je teď jedno, Vaše Výsosti, nahoru! Šup, šup!
Jak se opovažuješ?
Jsem anglická královna!
Já nejsem Angličan.
Alžběto,
vezmeš si mě?
Má lásko z nejdražších. Samozřejmě, že vezmu!
- Aha! Mám tě! - Má lásko?
Zaprvé, pravá Alžběta by mou nabídku k sňatku nikdy nepřijala.
Zadruhé, prává Alžběta by si všimla zmínky o tom, že jsem míval jinou tvář.
Ale hlavně, pravá Alžběta
není žádný měnič z vesmíru!
A...
...cink!
Co to je?
Je to přístroj, který dělá... cink!
Sám jsem ho vyrobil.
Rozsvítí se to v přítomnosti měniče DNA.
Taky to dokáže rozmrazit jídlo na dvacet stop
a stáhnout komixy z budoucnosti.
- Nikdy nevím, kdy přestat. - Má lásko, nechápu to.
Nejsem tvá láska. A ano, chápeš!
Jsi Zygon.
Zygon?
Ale no tak, přestaň, je po všem! Ano, Zygon.
Velká gumová věc pokrytá přísavkami.
Která překvapivě dobře líbá.
Myslíš, že by se pravá anglická královna jen tak
rozhodla sdílet břímě vlády s pohledným chlápkem v přiléhavém obleku,
jenom proto, že má úžasné vlasy
a hezkého koně?
Byl to ten kůň!
Já budu král!
- Utíkej! - Co se to děje?
Útočí na nás mimozemšťan, který umí měnit tvar,
- a ještě před chvílí vypadal jako můj kůň. - Co to ale znamená?
Znamená to, že budeme potřebovat nového koně.
Co se to děje?
Já ho zdržím, ty uteč. Tvůj lid tě potřebuje.
Já zas potřebuji, abys byl v náš svatební den naživu.
Dobrá práce, Doktore, paráda!
Panenská královna. Tolik k historii!
No tak!
Já vím, že tam jsi!
Tak to je moc chytré.
Ať už jsi zamýšlel cokoliv, můžeš na to zapomenout.
Já jsem Doktor.
Je mi 904 let.
Pocházím z planety Gallifrey v soustavě Kasterborous.
Jsem přicházející bouře, přínáším temnotu,
a ty jsi prostě jenom králík, co?
Moment, to byl jenom...
planý poplach.
Doktore!
Alžběto!
Ta věc... vysvětli mi, co je zač!
Co od nás chce?
To se právě snažím zjistit. Pravděpodobně jen vaši planetu.
Doktore?
Ustup od ní, Doktore. To nejsem já, to je to monstrum.
Jak je to možné? Ona je já.
Doktore, to ona je já!
Vskutku, já jsem já. Kompliment, jenž se na tebe nevztahuje,
Pozoruhodné!
To stvoření přesně zachytilo mou podobu,
to je neskutečné.
Neskutečné? Královna by spíše řekla, že je to drzost.
Královna by cítila povinnost ocenit umění popravy -
ještě před provedením.
Nefunguje to!
Jeden by řekl, že se ten tvor rychle učí
chránit se před sebemenši možností odhalení.
Očividně tomu tvorovi rozumíš lépe než já.
Pak jsi to ty, kdo má výhodu.
Zpátky, obě dvě, hned!
To je trhlina v čase, díra v realitě.
Mohlo by přijít cokoliv.
Například...
fez.
Tudy.
Vítejte v podzemní galerii.
Tohle je místo, kde Alžběta I. schraňovala všechno umění,
které bylo považováno za příliš nebezpečné pro veřejnost.
Kamenný prach?
Je snad důležitý?
Za 1200 let jsem nenarazil na nic, co by nebylo.
Hej, ty! Jsi vědátorka?
Oh, ehm. No, ehm... ano.
- A máš jméno? - Ano.
Fajn, vždycky jsem chtěl potkat někoho, kdo se jmenuje Ano.
Takže, chci analýzu tohohle prachu.
Zprávu chci ve třech kopiích,
ať je tam spousta grafů a schémat a komplikovaných shrnutí,
ať je zítra ráno na mém stole, šupito presto, pronto, LOL.
Sleduješ? Mám práci.
- Mám stůl? - Ne. |- Taky chci stůl!
Sežeň si tým, udělejte analýzu toho prachu.
Inhalátor!
Pro jednou bys mohl ten fez prostě nechat být.
Ani náhodou.
Nikdo se ničeho nedotkl, jak jste nařídila.
Kvůli tomuhle jsme vás zavolali..
Zase 3D.
- Zajímavé. - To rozbité sklo?
Ne...
To jak je rozbité.
Podívejte, jak se rozlétlo.
To sklo bylo rozbito zevnitř.
Jak vidíte, všechno jsou to krajiny.
- Nikde žádná postava. - No a?
Jedna tam bývala.
- Něco se dostalo ven. - Ne lecjaké něco.
Nebezpečí.
Nic se nedostalo ven.
Celé tohle místo bylo prohledáno. A nenašli nic, co by tu být nemělo.
Ale ne, teď ne!
- Doktore, co se děje? - Ne, teď ne, mám práci!
Souvisí to s tím obrazem? Ne, ne, tohle je něco jiného.
Tohle si pamatuju, docela...
No ovšem!
Teď přicházím já.
Geronimo!
- Doktore - Počkej.
Kdo je ten muž?
To jsem si taky právě říkal.
Páni, úplně vychrtlý.
Opravdu, fakticky vychrtlý.
Zvenku jsem to nikdy neviděl.
Je to jako speciální efetky! Ha! Párátko!
Nejsi...
- Kompenzace? | - Čeho? - Regenerace bývá sázka do loterie.
Tenhle je cool. No není cool?
Já jsem Doktor, jsem totálně cool a nosím tenisky!
Co tady děláš? Mám práci.
Tak práci? Aha, tak takhle se tomu teď říká?
- Zdravím, dámy. | - Nezačínej. - Poslyšte, co máte v plánu?
Co děláš ve svém regeneraci je tvoje věc.
Jedna z nich je Zygon.
Nijak tě ale nesoudím.
= Hezky!
Vaše Výsosti... teď přišel čas utéct.
= Ale co to monstrum?
Alžběto, ať je ta pravá kterákoliv z vás, otoč se a utíkejte úplně opačným směrem než ta druhá.
= Jistě, má lásko!
Zůstaň naživu, můj drahý. Ještě jsem s tebou neskončila.
Díky. Paráda.
Rozumím. Přežij, miláčku.
A znovu budeme spolu.
No není to hezké?
- Jedna z nich je Zygon. - Jo.
- Velká červená gumová věc pokrytá přísavkami. |- Jo.
- S jedovými váčky na jazyku. - Jo, chápu, kam tím míříš. Díky. |- Fajn.
- Doktore? Jsi to ty? - Ahoj Claro! Slyšíš mě?
Jo, jsem to já, slyšíme tě. Kde jsi?
- Kde jsme? - Anglie, 1562.
S kým to mluvíš.
= Se sebou.
Můžete zpátky?
Fyzické spojení možná v obou směrech není možné.
Je to... ach!
Pozor! Letí fez!
Nic tu nemáme.
Kam teda zmizel?
- S kým to mluví? - Jak řekl, sám se sebou.
Nech ho mluvit. Malcolme? Malcolme, potřebuju, abyste mi poslal
jednu ze složek mého otce, krycí jméno Cromer.
70. nebo 80. léta, záleží na datování.
Dobře, ty jsi byl já, už jsi to všechno zažil - co se stane dál?
To si nepamatuju.
Jak jsi to mohl zapomenout?
Hej, počkej, to není moje chyba!
Očividně vůbec nedáváš pozor. Obrať polaritu.
- Nefunguje to. - Oba obracíme polaritu!
- Jo, to vím. - Jsme tu dva, já ji obracím,
a ty ji zase obracíš zpátky! Úplně tu polaritu mateme!
Neztratil tu někdo fez?
Ty.
Jak tu můžeš být?
Ale zpátky k věci, proč jsi tady?
Dobré odpoledne.
Hledám tady Doktora.
No, to jsi rozhodně na správném místě.
Dobrý! Fajn!
Takže, kdopak jste, hoši?
No jistě! Jste jeho společníci?
Jeho společníci?
Ti neustále mládnou.
No, pokud byste mě k Doktorovi mohli nějak navést...
To jako vážně?
Jo.
- Vážně. - Jste já? Vy oba?
- Jo. - I tenhle?
Ano!
Jste má budoucí já.
= Ano!!
Mám snad krizi středního věku?
Proč na mě míříte těma šroubovákama?
Jsou to vědecké nástroje, žádný vodní pistolky.
Vypadáte, jako byste viděli ducha!
I tak... líbí se mi, jak je stylový a má drsný hlas. Je to fakt přesvědčivé.
Odvážná slova, Dick Van Dyku.
Obkličte je!
Který z vás je Doktor?
Královnu anglickou někdo uhranul. A já za to chci Doktorovu hlavu.
Tak to máte vážně šťastný den.
Myslím, že jsou tu teď tři.
Na to je tu precedent.
Co to je?
A zase! Jsou to šroubováky!
Co s nimi uděláte, začnete tu sestavovat skříň?
Ta věc... co to je za čáry?
Ach, ano!
Když už to zmiňujete, jsou to čáry, ano, ano, ano.
Čarodějnické čáry. Haló? Je tam někdo? Promiňte. Haló!
Mluvím se zlou čarodějnicí ze studny?
Tím myslí vás.
Proč jsem ta čarodějnice já?
- Claro? - Haló?
Clara, ahoj, nazdar.
Ahoj. Mohla bys těmto smrtlelníkům říct, aby se klidili pryč?
To... co řekl on.
Ano, ale trochu to přibarvi.
Dobře.
Užvanění smrtelníci, padejte nebo vás všechny proměním v žáby!
Žáby, hezké. Slyšeli jste ji.
Doktore, co se děje?
Je to... timey-wimey záležitost.
Timey... cože? Timey-wimey?
Netuším, kde to sebral.
Královna!
Nevypadá to, že byste poklekli. To je nesmírně odvážné.
- Která jsi ty? Co se stalo té druhé? - Indisponována.
- Ať žije královna! = Ať žije královna!
Zatkněte ty muže. Vezměte je do Toweru.
Tohle ale není královna, je to její mimozemský dvojník!
- A vážně mu to můžete věřit, důkladně to zkontroloval. |- Zmlkni!
- Jedové váčky na jazyku. - Ale vážně, nech toho.
Ne, moment, Tower? Řekla jsi Tower?
To je skvělé, Tower miluju. Snídani bych si přál na osmou.
Bude tam Wi-Fi?
To nedokážeš mluvit, aniž bys pořád mával rukama?
Ano! Ne!
Požaduji, abych byl neprodleně uvězněn v Toweru,
a to spolu se svými komplici, Teniskami a Dědou.|- Dědou?
- Nejsou to tenisky. - Jasně, že jsou.
Ticho! Tower se nebere na lehkou váhu.
Jen málo lidí z něj vyjde zase ven.
- Dobrý bože, ten muž je génius. No tak! - Kam jdeme?
Do mojí kanceláře. Jinak známé jako londýnský Tower.
Dovnitř, vy chásko.
My tři v jedné z cele,
to by mohlo mít za následek nepěkné anomálie, pokud bychom se odsud brzo nedostali.
Co to děláš?
Dostávám nás ven! Nebude na to fungovat, je to moc primitivní.
Nevyžádáme si lepší dveře, abychom mohli uniknout?
Fajn. Takže, královna je Zygon,
ale na tom teď nesejde. Proč jsme tu spolu?
Proč jsme všichni tady?
No, já a tady Bradička jsme byli překvapení.
Ale ty jsi nás hledal.
Věděl jsi, že se to stane. Kdo ti to řekl?
Bradička?
Jo, bradu přece máš.
Mramor, žula, spousta jiných kamenů,
ale žádný z nich nepochází ze struktury téhle budovy.
Jakoby někdo rozbil hodně starých soch.
Chybí tu nějaké?
Nemyslím si.
Proč by to vůbec někdo dělal?
Já vím, že máme mít otevřenou mysl,
ale opravdu máme věřit v monstra,
který se schovávaj v olejomalbách
a maj něco proti sochám?
Jsi v pořádku?
- Musíme jít. Hned, právě teď. - Co se děje?
Ty věci z obrazů...
Už vím, proč rozbily ty sochy.
- Proč? - Protože se potřebovaly schovat.
Doktor mě zachrání, Doktor mě zachrání,
Doktor mě zachrání...
S dovolením? Potřebuju svůj inhalátor.
Dost mě štve, když dostanu tělo s defektem.
Máš tu pár vážně nepříjemných vzpomínek, to ti povím.
Jak žárlíš na svou hezčí sestru.
Což ti ale nevyčítám, radši bych zkopírovala ji!
To já taky!
Bože můj!
Doktor se nám pokusí poslat zprávu.
Hledáme řetězec čísel, zhruba od roku 1550, nejvyšší priorita.
Budu potřebovat přístup do Černého archivu.
Černý archiv.
Nejpřísněji střežené místo na planetě.
Celému personálu se na konci každé směny vymaže paměť.
Na stropě jsou automatické paměťové filtry.
- Přístup, prosím. - Madam.
Atkins, je to tak?
Ano, madam. Jsem tu první den.
Je tu už deset let.
Zámek a klíč? Není to moc prosté?
Elektronické zabezbečení si tady dole nemůžeme dovolit.
Potřebujeme od toho držet Doktora dál.
TARDIS se do Toweru nemá šanci dostat.
- Naši sbírku by opravdu neschvaloval. - Mě ale dovnitř pustíte?
Od vaší poslední návštěvy vám přístup zůstal.
Od mé co?
Omlouvám se. Musíme si zdokumentovat všechny jeho známé společníky.
Informace o Doktorovi a TARDIS
se nesmí dostat do špatných rukou.
Následky by byly katastrofické.
Co to je?
Cestování časem.
Manipulátor časového víru. Archivu UNIT byl po jeho smrti
odkázán kapitánem Jackem Harknessem.
Tedy, jedné z nich,
- Nikdo nesmí vědět, že ho máme, dokonce ani spojenci ne. - Proč ne?
Přemýšlejte! Američané se svou schopností bez problémů přepisovat dějiny?
Viděla jste ty jejich filmy.
Dobře, takže takhle zachráníme Doktora.
Nejsem si jistá, jestli je v něm dost energie na zpáteční cestu.
Buď jak buď, neznáme aktivační kód.
Doktor ví, že ho máme, ale kód nám nikdy neřekl.
Doufejme, že si to rozmyslí.
Ano.
Pokud jste to našel, vyfoťte to a pošlete mi to.
Ehm, Kate. Měli by tu být?
Proč nás sledovali?
Pravděpodobně se těch lidí zbavili celkem brzy.
Lidí?
Panečku! Já se do své role opravdu umím dostat, že?
Podzemní galerie je zabezpečená.
Připravte se k likvidaci dalšího člověka. Získali jsme to zařízení.
Aktivační kód, správně?
Teoreticky, můžu spustit izolovaný sonický posun
mezi molekulami, a dveře by se měly rozložit.
Musíme bysme vypočítat přesnou resonanci celé struktury až na subatomickou úroveň.
I se šroubovákem by to trvalo roky.
Ne, ne, trvalo by to staletí.
Tak to bychom mohli začít.
Vyhněme se "timey-wimey".
Musíte vážně mluvit jako malé děti?
Proč byste se měli stydět za to, že jste už dospělí?
Co to bylo za pohled? Proč jste se na mě tak podívali?
Snažím se vymyslet lepší slovo než 'hrůza'.
Pro tebe to musí být asi nedávno.
Nedávno?
Poslední den Časové války. Den, kdy jsi je všechny zabil.
- Den, kdy jsme je my zabili. - To je to samé.
Pro ně je to minulost. Všechno bylo rozhodnuto.
Myslí si, že je jejich budoucnost skutečná, neví, že ještě pořád závisí na tobě.
Nechci o tom mluvit.
- Tak o tom nemluv, nikdo jiný tu není. - Běž a zeptej se jich.
Zeptej se jich na to, co potřebuješ vědět.
Spočítals to někdy?
Co?
Kolik bylo na Gallifrey ten den dětí.
Nemám nejmenší tušení.
Kolik je ti teď let?
Nevím, už jsem se v tom ztratil.
1200 a něco, řekl bych, pokud nelžu.
Nepamatuju si to přesně, když o svém věku pořád lžu.
O 400 let starší než já.
A za celou tu dobu jsi nikdy nepřemýšlel nad tím, kolik jich bylo?
Ani jednou jsi to nespočítal?
Pověz.
K čemu by to bylo?
2.47 milard.
Přece jsi počítal!
Zapomněl jsi?
400 let? Jen tolik času to zabere?
Šel jsem dál.
Dál kam?! Kam až jsi musel zajít, abys něco takového zapomněl?
- Spoilery. - Ne.
Ne, ne, ne. Aspoň pro jednou bych chtěl vědět, kam mířím.
Ne, to bys opravdu nechtěl.
Netuším, kdo jste, ani jeden z vás.
Nemám nejmenší tušení.
Oni jsou ty.
Jimi se staneš, pokud zničíš Gallifrey.
Muž, který lituje...
...a muž, který zapomene.
Ten moment se blíží.
Já jsem ten moment a ty se musíš rozhodnout.
Ne.
Ne?
Prostě... ne!
Něco zábavného? Ušel mi snad nějaký vtípek?
Promiň. Právě mi to došlo.
Takový jsem, když jsem o samotě.
Je to ten samý šroubovák.
Stejný software, jiná schránka.
400 let!
Cože?
Co se úrovní softwaru týče, jsou to totožná zařízení, že?
Stejný software, jiná schránka.
Jo. Takže...?
Takže, šroubováku by trvalo staletí, než by vypočítal,
jak ty dveře rozložit. Skenování dveří,
aplikace výpočtů, to jako trvalý příkaz směrovaný na
samotnou strukturu softwaru.
A... pokud jste opravdu mnou,
s těmi svými keckami a tou pitomou mašlí,
a tento šroubovák je pořád můj,
výpočty stále běží.
Jo. Pořád běží.
Výpočet hotov.
Stejný software, jiná tvář.
400 let ve čtyřech sekundách. Možná jsou mezi námi rozdíly,
což je za těchto okolností dost zvláštní,
ale něco vám řeknu, hoši, jsme neskutečně chytří!
Jak jsi to udělala?
- Bylo odemčeno. - Jistě.
- Takže, oni dva jsou ty, jo? - Ano, už jsi je potkala, pamatuješ?
Tak trochu. Hezký oblek!
Díky.
Moment.
V té cele jste byli tři a ani jednoho z vás nenapadlo ty dveře zkusit.
Měly být zamčené.
Ano, přesně! Proč nebyly zamčené?
Protože jsem chtěla vidět, co bys pro útěk udělal.
Vidím ale, že se ti tento svět líbí.
Je čas, abys viděl, co se s ním stane.
Kate? Bože, nejsi mrtvá.
To jsou skvělé zprávy.
Ti tvorové se mění v kopie lidí.
A originál potřebují udržovat naživu, kvůli obnově vzhledu.
Kam... kam šli?
Nevím. Ne, moment, vím to. Do Toweru.
Pokud mají ta monstra přístup do Černého archivu,
možná jsme ztratili kontrolu nad planetou.
Zygoni přišli o svůj vlastní svět.
Shořel během prvních dní Časové války.
A teď potřebují domov nový.
Takže chtějí tento?
Ještě ne. Je moc primitivní.
Zygoni jsou zvyklí na jistou úroveň.
Komandére,
proč jsou ti tvorové zde?
Protože jsem to řekl.
Přišel čas, abys byl převeden i ty.
Sledujte.
Věřím, že to pro vás bude fascinující.
To je on! Ten Zygon je teď na tom obraze.
To není obraz, je to stázová krychle.
Umění Pánů času.
Momenty zastavené v čase. Jsou větší zevnitř,
ale mohou se využít...
...k pozastavení všech funkcí. To je vážně dobré.
Zygoni naskáčou do obrazů, počkají pár století,
dokud tahle planeta nebude zajímavější, a pak zase vylezou ven.
Vidíš, Claro,
schovávali je v těch obrazech v Podzemní galerii, jako polévky v sáčku.
Až na to, že přidáš místo vody čas, pokud si to umíš představit.
To si neumí představit nikdo. Zapomněl jsem, že jsem řekl polévky v sáčku.
Ale teď už za to ten svět stojí.
Zygoni podnikají invazi do budoucnosti. Z minulosti.
Přesně!
A víš, jak vím, že jsi ta nepravá?
Protože jsi naprosto příšerná kopie.
Nejde jen o ten smrad nebo ty nepřesvědčivé vlasy
nebo otřesné zuby nebo oči, co máš až moc blízko u sebe.
Nebo ten dech, kteý by porazil i koně,
protože moje Alžběta, ta pravá Alžběta,
by nikdy nebyla tak hloupá, aby vyzradila celý svůj plán.
Upřímně, proč bys to dělala?
Protože to není můj plán.
A já jsem pravá Alžběta.
Dobře. Takže... když se vrátíme trochu zpátky,
abych přidal kontext k mým předešlým poznámkám...
Moje dvojče leží mrtvé kdesi v lese.
Přivykla jsem obezřetnosti.
Tato zygonská monstra nikdy nepomyslela na to, že jsem přežila já, a ne jejich komandér.
Arogance je pro jejich druh typická.
Pro Zygony?
- Pro lidi! - A ty jsi skutečně zabila jednoho z nich?
Možná oplývám tělem slabé a mdlé ženy,
leč stejně tak i ten Zygon.
Budoucnost mého království je ohrožena.
Doktore, mohu se spolehnout na tvé služby?
- No, budu potřebovat svou TARDIS. - O to už bylo postaráno.
Ale nejdřív, má lásko, musíš dodržet jeden slib!
A nyní vás prohlašuji mužem a ženou!
Smíte políbit nevěstu.
Tohohle nás čeká v budoucnu hodně?
Začně toho přibývat, to jo.
Pospěš, má lásko.
Hned budu zpátky.
Takže zpátky do budoucnosti.
Trochu jsi to tady zanedbal!
Prochází si grunge obdobím. Z toho vyroste.
Neposlouchej je!
Nějak se to zadrhává.
My tři, každý z jiné časové zóny, pokouší se to vyvážit.
Hele, podívej, to jsou ty kulatý věci!
- Ty kulatý věci žeru. - K čemu jsou?
Nemám tušení.
Oh, frikční kontrafibulátor.
Ha! Stabilizován.
Tys to tu předělal.
Nelíbí se mi to.
Jasně.
To ty nikdy! Poslouchejte, jdeme do Národní galerie, Zygoni jsou pod ní.
Ne, vedení UNIT, sledovali nás do Černého archivu.
Fajn... Takže jste už o nich slyšeli.
UNIT Londýský Tower
Vybavení tady je úžasné.
Lidé si neuvědomují, co půlka těch věcí dělá.
Dobili bychom jejich svět během jediného dne.
Pak jsme měli s volbou našich duplikantů šťastnou ruku.
Kdybych byl člověk, řekl bych, že jsou Vánoce.
Ne, obávám se, že ne. Nejsme ozbrojeni. Můžete se uklidnit.
My jsme ozbrojeni. Vy ne.
Zamkněte dveře.
Obávám se, že nesmíme být přerušeni.
Nebude vám vadit, když si udělám pohodlí?
Nebude vám vadit, když i já?
Brzy si uvědomíte, že existuje množství bezpečnostních protokolů, které toto místo chrání.
Osgood... V případě mimozemské invaze
je obsah této místnosti považován za natolik nebezpečný,
- že je nutno, aby byl zničen do... - Pěti minut.
20 stop pod námi je jaderná hlavice.
Sedí se vám pohodlně?
Zničila bys Londýn?
Abych zachránila svět? Ano, zničila.
Blafuješ.
Myslíš?
Někde v tvé paměti najdeš muže jménem
Brigadýr Alistair Gordon Lethbridge-Stewart.
Jsem jeho dcera.
'Věda vede', Kate. Tohle jsi myslela?
Tohle myslel tvůj otec?
- Doktore? - Tohle je časoprostorový telegraf, Kate.
Dárek od tvého otce, horká linka přímo do TARDIS.
Vím o Černém archivu i o tom bezpečnostním protokolu.
Kate, prosím,
prosím, řekni mi, že se nechystáš udělat nic neuvěřitelně hloupého!
Mrzí mě to, Doktore. Vypněte to.
Ale bude vás to mrzet ještě mnohem víc.
Tohle není rozhodnutí, se kterým se dá jen tak žít.
Kate! Snažíme se sem dostat s TARDIS. Proč nemůžeme přistát?
Řekla jsem, vypněte to.
Ne, Kate, prosím, vyslechni mě...
Londýnský Tower, jediné místo, kam se s TARDIS nedostaneš.
Jak to udělali?
Mimozemská technologie plus lidská hloupost.
Věř mi, to je neporazitelná kombinace.
Nepotřebujeme přistát.
Ale potřebujeme, aspoň trochu. Snaž se držte krok.
Ne, nepotřebujeme. Existuje i jiná cesta.
Polévka ze sáčku!
Co je to?
Co se stalo?
Bude snazší vám to ukázat.
McGillop.
Podívejte se na svůj telefon a potvrďte, s kým mluvíte.
To ale není možné. Vždyť jsem právě...
Právě jste se mnou mluvil, já vím.
Cestuju v čase, odvoďte si to.
Potřebuju, abyste poslal obraz Pád Gallifrey zpátky do Černého archivu.
- Rozumíte? - Rozumím, pane.
Ale proč bych ho tam měl brát?
Stačí říct jediné slovo a zastavíš ten odpočet.
Jistě.
Reaguje na tvůj hlas.
A pouze na něj.
Už ne. Zrušit detonaci!
- Odvolat! - Zrušit detonaci!
Odvolat!
Stačí se shodnout na tom, že budeme žít.
Bohužel se shodneme leda na tom, že zemřeme.
Prosím, Doktore. Zachraňte nás, prosím.
Zachraňte nás, prosím. Zachraňte nás, prosím.
Zachraňte nás, prosím...
Vyhladit!
Zdravím.
Já jsem Doktor.
Omlouváme se za toho Daleka.
A za to předvádění se.
Kate Lethbridge-Stewart, co to, proboha, děláš?
Odpočet může být zadržen pouze na můj osobní rozkaz.
- Nemůžete nic udělat. - Leda vás obě přinutit, abyste to zastavily.
- To neudělám, ani když jste na mě tři. - Zavraždíte miliony lidí.
Abych zachránila miliardy. Kolikrát jste takhle musel počítat vy?
Jednou.
Kvůli tomu jsem se stal mužem, kterým jsem dnes.
A ani si nejsem jistý, kdo to vlastně je.
Budete si říkat, že je to rozhodnutí oprávněné, ale to je lež.
Protože to, co jsem toho dne udělal, bylo špatné. Prostě špatné.
A protože jsem to udělal špatně já...
Pomůžu vám, abyste neudělala tu stejnou chybu.
Jak?
Každou chvílí ten odpočet zastavíte.
Vy dvě. Společně.
A pak ujednáte tu nejlepší dohodu vůbec.
Ochranku mají obě strany, je to fér.
- A klíčem k pefektnímu vyjednávání je to, - že nebudete vědět, na čí straně stojíte.
Takže, na pár dalších hodin,
než se rozhodneme vás pustit ven,
si nikdo v této místnosti nebude schopný vzpomenout, jestli je člověk...
...nebo Zygon.
Hups!
= Zrušit detonaci.
A nastal mír.
Je to zvláštní, že?
Pokud jsem Zygon, musí být zygonské i mé oblečení.
Co se stane, když něco ztratím?
Ahoj.
- Ahoj. - Já jsem Clara.
Ještě jsme se nepotkali.
Na to se těším.
Nějaký problém?
Doktor... můj...
můj Doktor,
pořád mluví o tom dni, kdy to udělal,
o dni, kdy vyhladil Pány času, aby zastavil válku...
Někdo musel.
Ale ty ne.
Protože jsi to ještě neudělal. Pořád je to tvá budoucnost.
Seš si sebou docela jistá.
Lituje toho. Vidím to v jeho očích každý den.
- Udělal by cokoliv, aby to mohl změnit. - Včetně záchrany všech těch lidí.
Kolik myslíš, že jeho lítost zachránila světů?
Podívej támhle - lidé a Zygoni spolupracují v míru.
Jaks to věděla?
Tvoje oči.
Jsi o hodně mladší.
Pak je, když to tak zvážím,
čas dospět.
Viděl jsem vše, co potřebuji.
Ten moment už nastal.
Jsem připraven.
Já vím, že jsi.
Kdo je tam? S kým jsi to mluvil?
Chtěl jsi velké červené tlačítko.
Jedna rána - nebudou žádní Pánové času,
nebudou žádní Dalekové.
Jsi si jistý?
Byl jsem si jistý, když jsem sem přišel.
Není jiná možnost.
Viděl jsi, jakými muži se staneš.
Ti muži...
jsou výjimeční.
Oni jsou ty.
Ne.
Oni jsou Doktoři.
- Ty jsi také Doktor. - Ne.
Velcí muži se rodí v ohni.
Výsadou těch menších je ten oheň zažehnout.
Ať to stojí cokoliv.
Znáš ten zvuk, který vydává TARDIS?
To sýpání a úpění.
Ten zvuk s sebou přináší naději.
Ano. Rád bych si to myslel.
Přináší ji každému, kdo ho slyší, Doktore.
Každému, ať je sebevíc ztracen...
...včetně tebe!
Říkala jsem vám, že to ještě neudělal.
Běžte pryč, všichni.
Tohle je na mně.
Všechny tyhle události by měly být pod časovým zámkem, neměli bysme tu být.
Něco nás sem protáhlo.
Vy chytrolíni!
Vraťte se.
Vraťte se ke svým životům.
Běžte a buďte Doktory, protože já jím být nemůžu.
A ať to za to stojí.
Všechny ty roky jsem tě ve své paměti pohřbíval.
Předstíral jsem, že neexistuješ.
Byl jsi tajemstvím, i pro mě samotného.
Předstíral jsem, že ani nejsi Doktor,
i když jsi jím byl víc než kdokoliv z nás.
Byl jsi Doktorem v den, kdy bylo nemožné neudělat chybu.
Ale tentokrát...
...to nemusíš udělat sám.
Děkuji.
To, co dnes uděláme, nepramení ze strachu či nenávisti.
Uděláme to, protože nemáme jinou možnost.
A uděláme to ve jménu mnoha životů, které se nám nepodařilo zachránit.
Co?
Co je. Co se děje?
- Nic... - Ne.
O něco jde. Řekni mi to.
Řekl jsi mi, že jsi vyhladil vlastní lid. Já jen...
Nikdy jsem si to nepředstavila, to je vše.
Podívej se blíž.
Co se děje?
Nic, je to jen projekce.
Je to realita kolem vás.
Tohle jsou ti lidé, které necháš shořet?
Nemůžeme nic dělat.
Má pravdu.
Není jiná možnost, nikdy nebyla.
Buď zničím vlastní lid, nebo nechám vesmír padnout.
Podívej se na sebe...
... na všechny tři.
Voják. Hrdina.
A ty.
A kdo jsem já?
Zapomněl jsi snad?
Ano. Možná ano.
Vojáků máme dost.
Hrdinou může být nakonec každý idiot.
Tak co mám dělat?
To co vždycky.
Buď Doktor!
Řekl jsi mi, že jméno, které sis vybral je slib.
Jaký zněl ten slib?
Žádná krutost nebo zbabělost.
Nevzdávat se,
neustupovat.
Nechceš náhodou naznačit, že bychom změnili svou vlastní minulost?
Dějiny měňíme pořád.
Navrhuju něco mnohem horšího.
Co přesně?
Pánové, měl jsem víc jak čtyři století na to, abych o tom přemýšlel.
A rozmyslel jsem se.
Pořád jsou tam milardy útočících Daleků.
Ano, to jsou.
Ale taky je tu něco, o čem ty milardy Daleků neví.
Protože kdyby věděli, pravděpodobně by poslali pro posily.
Co? Co neví?
Tentokrát jsme tu tři!
Oh!
Oh! Oh, ano, to je ono!
To je geniální!
Už mi to dochází, fakt geniální!
Přemýšlel jsem o tom několik století.
Neukázala mi jen tak ledajakou budoucnost,
ale přesně tu, kterou jsem potřeboval vidět!
- Teď už to chápeš? - Kdo?
Ach, Zlý vlku, hned bych tě políbil!
- Jo, to se taky stane. - Řekl jsi právě 'Zlý vlk'?
Co teda uděláme? Jaký je plán?
Dalecká flotila obklíčila Gallifrey, která je pod neustálou palbou.
Nebeské valy stále drží, ale co kdyby celá planeta
- prostě zmizela? - Jako prd.
Dalekové se dostanou do kříčové palby, což je zničí.
Gallifrey bude pryč, Dalekové budou zničeni,
zbytku vesmíru to bude připadat,
jako by se zničili navzájem.
- Kde ale Gallifrey bude? - Zamrzlá!
Zamrzlá v čase,
v bezpečí a schovaná.
Přesně!
Jako obraz.
Další!
Jste si jistí, že je ta zpráva od něj?
- Ano! - Proč by to dělal?
Co chce ten blázen tentokrát?
Ahoj, zdravím nejvyšší velitelství,
tady je Doktor.
Ahoj, tady je taky Doktor, slyšíte mě?
Taky Doktor, jsem připraven
Dobrý bože, on je tu třikrát! Mé noční můry se stávají realitou.
Generále, máme plán.
- V tutu chvíli je to dost příšerný plán... - ... a skoro určitě nebude fungovat.
- To "dost příšerný" mi stačilo. - Pardon, jenom přemýšlím nahlas.
Letíme s našimi třemi TARDIS do nižší vrstvy atmosféry.
Jsme ve stejných vzdálenostech rozmístěni okolo planety.
To zní tak dospěle!
Jsme připraveni to udělat!
Udělat co?
Chystáme se zmrazit Gallifrey!
Jakže?
Použijeme naše TARDIS,
chystáme se zmrazit Gallifrey v jediném jejím okamžiku.
Však víte, jako stázové kostky!
Jediný moment v čase schovaný v paralelním vesmíru.
Až na to, že to uděláme s celou planetou.
A všemi lidmi na ní.
Cože? I kdyby to bylo možné,
což není, proč byste to dělali?
- Protože jedinou další alternativou je oheň. - A to už jsem viděl.
A znovu to vidět nechci.
Budeme ztraceni v jiném vesmíru!
...a zamraženi v jediném okamžiku.
Neměli bychom nic.
Měli byste naději.
A to je přesně to, co teď nemáte.
Tohle nemůže vyjít. Jen samotné výpočty by zabraly stovky let.
Stovky a stovky.
Ale nemusíte se bát,
začal jsem už hodně dávno!
Volám válečnou radu Gallifrey, tady je Doktor.
Dalo by se říct, že jsem na tom pracoval celé své životy.
Hodně štěstí! |- Vydržte! Připraveni? |- Začínám s výpočty.
Hned tam budu.
Přes hranice, které oddělují jednotlivé vesmíry.
Jen se musím zaměřit na jeho souřadnice.
A můj další trik je...
Tohle mi ještě scházelo. Je jich všech 12!
Ne, pane...
...všech 13!
Pane! Dalekové vědí, že se něco děje!
Zvyšují palebnou sílu.
Udělejte to, Doktore.
Prostě to udělejte.
Udělejte to!
Dobře.
Pánové... jsme připraveni.
Geronimo...!
Allons-y!
Oh, probůh!
Gallifrey se drží!
Asi se nikdy nedozvíme, jestli jsme opravdu uspěli.
Přinejhorším
jsme selhali, když jsme dělali dobrou věc.
Lepší než naopak.
S tebou musí být na večírcích zábava.
Jak se to vlastně jmenuje?
No, to je sporné.
Buď 'Už nikdy víc'
nebo 'Pád Gallifrey'.
To nezní moc povzbudivě.
Jak se to sem dostalo?
Nemám tušení.
Vždy je tu něco, co nevíme, že?
Snad ano.
Nuže, pánové...
byla to čest...
a výsada.
- Nápodobně. - Doktore.
A pokud budu jednou aspoň z poloviny tak silný,
jako ty, Claro Oswald,
- budu nadmíru šťastný. - Přesně tak, miř vysoko!
Nebudu si to pamatovat, že?
Časové proudy jsou vykolejené.
Nedokážeš to v paměti udržet. Ne.
Takže si nebudu pamatovat, že jsem se Gallifrey snažil zachránit,
ne spálit.
Budu s tím muset žít.
Ale pro teď,
pro tuto chvíli...
...jsem opět Doktor.
Děkuju vám.
Která je moje?
Ovšem...
Jistě, asi to dává smysl.
Tohle moje tělo již dosluhuje.
Doufám, že uši tentokrát nebudou přitahovat tolik pozornosti.
Taky si to nebudu pamatovat, takže mi to můžeš říct.
Říct ti co?
Kam mířím. To, o čem nechceš mluvit.
Viděl jsem Trenzalore...
kde jsme pohřbeni.
Zemřeme v bitvě spolu s miliony dalších.
Takhle ale skončit nemáme.
Tak náš příběh končí, nic s tím neuděláme.
Trenzalore, tam míříš.
Oh, nikdy neříkej nikdy...
No...
je dobré vědět, že je má budoucnost v dobrých rukou.
- Tak ji drž pevně, Claro. - Budu.
Trenzalore.
Potřebujeme nový cíl, protože...
já ještě nechci jít.
To říká často.
Chceš být se svým obrazem chvilku sám?
- Jaks to věděla? - Ty velké smutné oči.
Vždycky to vím.
Mimochodem, hledal tě tu nějaký starý pán.
Myslím, že to byl kurátor.
Já bych mohl být kurátor.
Byl bych v tom vážně dobrý. Byl bych skvělý kurátor.
Mohl bych jít do důchodu a dělat kurátora.
Mohl bych jít do důchodu a kurátorovat tady.
Víte, myslím, že bys vážně mohl.
Nikdy nezapomenu tvář.
Já vím. A v budoucnu se jich pár vrátí, ale...
jenom ty opravdu oblíbené.
Zajímal vás tento obraz, že?
Získal jsem ho za velmi zvláštních okolností.
Co si myslíte o tom názvu?
A kterém? Jsou hned dva.
"Už nikdy víc",
nebo "Pád Gallifrey"?
Ach, a v tom se všichni mýlí.
Celé je to jeden název.
Už nikdy víc pád Gallifrey.
Co myslíte, že to znamená?
Že Gallifrey nepadla.
Fungovalo to. Pořád tam někde je.
Jsem jenom pouhý kurátor, jak bych to mohl vědět.
- Kde tedy je? - Kde je skuteně? |- Ano.
Ztracená. Snad...
Věci se občas ztrácí, víte.
Ale teď mě musíte omluvit.
Máte toho tolik na práci.
Mám? Takže tohle mám teď udělat?
- Jít hledat Gallifrey? - To je jenom na vás. Vaše volba.
Můžu vám jen říct, co bych udělal já.
Být vámi...
Být vámi.
Samozřejmě, možná jsem vámi byl.
Nebo možná...
jste vy mnou.
- Gratuluju. - Děkuju.
Nebo na tom možná vůbec nezáleží.
Kdo ví?
Kdo... ví?
Clara se mě občas ptá, zdá vůbec sním.
Samozřejmě, že sním, odpovídám jí.
Každý sní.
Ale o čem sníš, ptá se zase ona.
O tom, o čem sní každý.
Sním o tom, kam mířím.
Vždycky se tomu směje.
Ale ty nikam nejdeš, jenom se tak potuluješ, říká Clara.
To není pravda. Už ne.
Už mám nový cíl.
Cesta každého z nás je stejná.
Trvalo mi to tolik let a tolik životů,
ale konečně už vím, kam mířím.
Kam jsem vždycky mířil.
Domů... i když hodně dlouhou oklikou.
Překlad: Semifréda & Phoenix1986
Korekce: Phoenix1986 a Blackthunder
www.doctorwho.cz