Lidé Země, jste na to sami.
Pozor vetřelec! Pozor vetřelec!
Pozor vetřelec!
Pojď sem skafandre, pojď k Doktorovi!
Mám tě!
DOKTOR, VDOVA A SKŘÍŇ
Haló?
Haló? Jste v pořádku?
Není vám nic?
Spadnul jste?
Odkud jste spadl?
Helma…
Dobrá. Jen…
Nechte mě…
Nechci vám ublížit.
Nic nevidím! Jsem slepej!
Ne, ne zlatíčko. Ne.
Myslím, že jen máte vaší helmu obráceně.
Jak se vám to povedlo?
Oblékal jsem se ve spěchu.
Cyrile, jak to, že jsi ještě vzhůru?
Očividně to je chyba Měsíce. Je až moc zajímavý.
- To je Astronomie. - Nevymejšlej si slova.
Pořád si něco vymejšlí a dejchá.
- Kde je táta? - Na zahradě.
- Co tam dělá? - Zemědělství.
Nikoho s tím neoblafneš!
Poslyš, Cyrile. Řekni mu, že jsem si půjčila auto pana Goldsmitha.
Že jsem našla vesmířana na poli, možná je to anděl,
ale je zraněný a nemůže si sundat helmu.
Takže ho beru do města, aby nalezl policejní telefonní budku. Dobře?
- Dobře. - Hodnej.
To byla máma? Kam šla?
Ven.
Nenarazili jsme právě do něčeho?
Ne, ne.
Zdálo se mi, že jsme narazili do spousty věcí.
No, spousta věcí se pletla do cesty. Za to přece nemůžu.
Musíte si to sundat.
Nemůžu. Nárazový oblek. Pořád mě opravuje.
Opravuje?
Jo. Vždyť, to je jeho pointa.
Neopraví vás obráceně?
- Ne, ne. - Tak to je dobře.
Je tu lampa.
- Ano. Měl jsem ten pocit. - Tudy.
Nemám vás vzít do nemocnice nebo tak?
Nebo můžete jít klidně k nám.
Ne, ne, ne. Jsem v pořádku. Jenom potřebuju najít…
- Klíč… - Mám to otevřít sponkou?
Docela mi to jde.
Je to multi-dimenzionální, třikrát-zašifrované časové rozhraní,
na to je špičatá věcička krátká.
Mám to.
Dobře. Najednou se 900 let cestování v čase zdá být o dost méně bezpečné.
Díky, že jste se o mě postarala.
Ani jste nemusela. Byla jste velmi laskavá.
Za chvíli jsou vánoce. A nikdo by neměl být na vánoce sám.
- Jak, že se to jmenujete? - Madge. Madge Arwell.
Pokud bych pro vás mohl cokoliv udělat, tak mi dejte vědět, dobře?
Jak?
Nevím. Něco si přejte, to obvykle funguje.
Opravdu?
No, u mě to zabralo. Jste tady, no ne?
No, tak tu tak nečekejte. Prostě… běžte domů.
Já si jen, no, vlezu sem a počkám tu.
Vedle. Myslíte, že bychom to mohli zkusit znova?
Kde jsi byla tak dlouho? Zase jsi brala domů zbloudilé duše?
Jen jednu. Co to čteš?
Už zase o válce?
Když o ní budou lidi pořád číst, tak skutečně nastane.
A kde bys pak byl?
O TŘI ROKY POZDĚJI
Pane, Anderson je naštvaný. Kde jsme?
Nevím. Někde nad Kanálem.
- Co mám říct Andersonovi? - Řekni mu…
Řekni mu… řekni mu, že jedeme na vánoce domů.
Ano, pane.
Promiň, lásko.
S LÍTOSTÍ VÁM OZNAMUJEME, ŽE VÁŠ MANŽEL… … NEDALEKO NAD KANÁLEM V RÁMCI BITVY…
UPŘÍMNOU SOUSTRAST
- Kdy se vrátí táta? - Na vánoce, jako vždycky.
A teď rychle si něco přej.
Ale jedeme ke strýčkovi Digbymu. Bude tam?
Bude, že jo, mami? Bude tam táta?
Jistě, že ano.
Vidíš? Tak, myslíš už na něco?
Jo.
Počítej do tří a něco si přej.
Raz, dva, tři.
Straší tu? VÁNOCE
Nebude tam zima? VÁNOCE
Tohle je k ničemu.
Kde je pan Cardew? Měl tu být.
Možná tam straší duch strýčka Digbyho.
Strýček Digby je pořád naživu. Je doma v Battersea.
- Pane Cardew! - Ale proč jsme sem museli jet?
- Kvůli náletům, pako. - Mám nálety rád. Je to vzrušující.
Bude tu táta?
Bude, že jo? Říkala jsi, že se tu s námi má sejít.
Jasně, že tu bude. Nemusíš se na to pořád ptát.
= Tati!
Pardon! Tyhle dveře si vyvinuly chybku!
Haló? Pane Cardew?
A je to!
No, tak pojďte, nestůjte tam tak!
Pozor kam šlapete.
Tak, nebojte, zadní dveře jsou v podstatě funkční.
Takže, mohu vám odnést zavazadla?
- Děkuji. - Díky.
- Nádhera.
Mohli byste mě je vzít? Musím vám to tu ukázat.
Ne, počkejte. Kdo jste?
- Jsem Správce domu. - Ale vy nejste pan Cardew.
- Souhlas. - Tak to tomu nerozumím, vy jste tu nový?
Obvykle mi říkají Doktor. Nebo Správce. Nebo Padej z týhle planety.
I když, to asi technicky jméno nebude.
Zdravím, Madge Arwell.
- Zdravím. - A Cyrile Arwelle.
A Lily Arwell.
Takže, jdeme, je tu toho hodně. Pište si poznámky, na konci nebude test.
Menší obývák. Jsou tu jen křesla.
Bez televize je to docela k ničemu a tak jsem to opravil.
Já vím!
Kuchyně! Támhleto bude asi sporák.
A tady máme kohoutky. Na teplou a studenou vodu,
- a limonádu. - Limonádu?
Já vím!
Schodiště!
Zdá se, že je rozbitý.
Musíme to vyšlápnout.
Já spím támle nahoře, nechoďte tam jsou tam panteři.
Panteři?
Jsou děsivý! To jsi je ještě neviděl?
Cyrile!
Mámina ložnice. Dospělácká, takže klasicky nudná.
Ložnice Lily a Cyrila! Budu upřímný…
je to mistrovské dílo! Ta nejlepší ložnice!
Vědecko-šprtací lavice. Džungle! Bludiště!
Okno zamaskované jako zrcadlo. Zrcadlo zamaskované jako okno!
Výběr baterek pro půlnoční svačinky a tajné čtení.
Zenová zahrádka, tajuplná skříň, místo poklidu,
gumová zeď, snoví tank, přesná replika zbytku domu,
ne, úplně v měřítku. Za což se omlouvám.
Panenky s komickými výrazy! Magna carta, masáž na nohy!
Cluedo! Žlutá pevnost!
Kde jsou postele?
No, všechno se sem nevešlo, musel jsem něco obětovat.
Každopádně, kdo potřebuje postele, když máte…
houpací sítě!
Já vím!
- Ale jak se do nich leze? - Koukej se a uč se.
Propánajána!
Tyhle sítě si vyvinuly chybku!
Mohl byste přestat mluvit? Mohl byste toho prostě nechat?
- Pardon. - Děcka, běžte dolů.
- Proč? - Odjíždíme?
Ano! Ne! Nevím. Prostě, běžte prosím dolů!
Nemusíš na nás křičet.
Proč tohle všechno?
Jen se to tu pokouším udělat správný. Jsem totiž správce domu.
- Tohle ale správci nedělají. - Tak proč se jim tak říká?
Jejich otec zemřel.
To je mi líto.
Otec Lily a Cyrila, můj manžel, je mrtvý a oni to ještě nevědí.
Protože když jim to řeknu teď, tak Vánoce budou chvíle, kdy zemřel jejich otec.
A takhle by o nich neměl nikdo smýšlet.
Ovšem, až vánoční období skončí, tak…
Nevím, proč na ně pořád křičím.
Protože pokaždé, když je vidíte šťastné,
tak si vzpomenete, jak budou smutní.
A to vám láme srdce.
Mami, pojď se podívat!
Mami, tohle musíš vidět! Pojď!
Protože proč by měli být šťastní teď, když budou později smutní?
- Mami! - Mami? Jdeš?
A odpověď na to je…
protože budou smutní později.
No, měli bychom jít dolů.
Asi už našli hlavní obývák.
Mami!
Opravil jsem ho.
Já vím!
Koukni na ten dárek!
- Je pro mě! - Píše se tu, že je pro všechny.
Jsem nejmladší, musím to otevřít první!
Není tu napsané, od koho to je. Mami, kdo to tu nechal?
Ten muž je naprosto směšný. Musíte se od něj držet dál.
- Líbí se mi. - Mě taky.
A je to pěknej stromeček, že ano?
Je to ten nejlepší stromeček na světě.
Ano.
Ano, asi je.
Řekni to, mami. No tak, prosím.
Řekni to, co říkáš pokaždé.
Tyto vánoce budou ty nejlepší vánoce vůbec.
Lily!
Lily, spíš?
- Lily! - Sklapni!
Co myslíš, že je ten dárek?
Mohli bychom prostě jít dolů a podívat se.
Běž spát!
Ohledně těch panterů jste lhal.
- Pěkná poslední slova. - Proč máte v pokoji telefonní budku?
To není telefonní budka, to je moje…
skříň. Jen jsem jí namaloval tak, aby vypadala jako telefonní budka.
- Co to děláte? - Přepojuju rozvody.
- Proč přepojovat rozvody u skříně? - Viděla jsi, jak se oblíkám?
Kdo jste?
Ale vážně.
Kde je tvůj bráška?
Ještě je v posteli, spí.
Dobře. Takže jen chybička.
Seš si jistá, že ještě spí?
- Vidíte? - Pšt!
Ten je dobrej!
Starej dobrej medvídek a přikrývka, co?
Klasika.
Cyrile!
Co se děje? Nerozu…
Co to je?
Pojď za mnou, rychle, no tak!
Správně.
Jen pojď. Trochu kosa. No nic. Cyrile?
Cyrile?
Kde to jsme?
V lese, v krabici, která je v obýváku. Dávej pozor!
Má asi dvacet minut náskok.
- Vždyť jsme ho teď viděli. - Čas se pohybuje všude jinak.
To vás už dneska nic neučí?
Pořád nechápu, kde to jsme.
Prošli jsme dimenzionálním portálem…
- … ovou věcičkou. - A to má bejt jako co?
- Odkud se to vzalo? - Byl to dárek a měl se otevřít až ráno!
Upřímně, kdo jako otevírá vánoční dárky dřív?
Dobře, sklapni. Jasně, že všichni.
Nerozumím tomu. Je to tu skutečné?
- Tohle je země pohádek? - Země pohádek? Dospěj Lily!
Ta vypadá úplně jinak.
Takže, tohle jsou Cyrilovy stopy
a tohle jsou toho, koho sledoval.
- Vidíš v tom něco? - Ty druhé stopy se zvětšují.
Ano. Ať už tvůj bráška sleduje cokoliv,
tak to roste.
Tak to musíme za ním!
To je v pořádku, nic to není. Neboj.
Ten strom… je živý?
- No jasně, že jo. Je to strom! - Je nebezpečný?
Každá růže má své trny.
- Jsou to jako vánoční ozdoby. - Jo.
Přírodně rostoucí vánoční stromečky.
No není to coolový?
- Nechápu to. - Vesmír je velký.
Všechno se někde děje.
Říkej si tomu klidně náhoda, říkej tomu nápad ozývající se mezi hvězdami.
Osobně tomu říkám, úžasný nápad na vánoční výlet.
Nebo by alespoň měl…
bejt.
Víš, jaký je rozdíl mezi větrem a rozhovorem stromů?
Cože?
Bezvětří.
Byl jsem tu už tolikrát, ale nikdy nebyly stromy tak aktivní.
Něco je špatně.
Co to děláte?
Co máte v plánu?
Je mi to líto, Lily. Opravdu je,
ale v tomhle lese se děje něco špatného.
A tvůj bráška je do toho zapletený.
Lily a Cyrile Arwellovi, kde jste?
Proč byste nás sem bral?
Měla to být odměna. Tohle je jedna z nejbezpečnějších planet co znám.
Nikdy tu není nic nebezpečného.
Jsou jisté věty, které bych nikdy neměl říkat.
Tato stromová farma je soukromý pozemek. Nemáte tu co dělat.
- Neozbrojená, pane. - Co tu sakra děláte?
Ne, počkat, ozbrojená! Ne, neozbrojená.
Promiňte, pane. Má na sobě vlnu, pane. Přírodní látky nám pletou…
Prosím, řekni mi, že poznáme rozdíl mezi vlnou a zbraněmi.
Poznáme ho, pane.
Opravdu?
Ani náhodou, pane.
Co tu děláte? A víte, co se tu v těhle lesích stane?
Jen jsem…
Pane, myslím, že je to cestovatelka časem.
- A určitě to není jen její svetr? - Kdo jste?
Vždyť byly vánoce!
To bylo nezodpovědné! Jak jste to mohl udělat mému bráškovi?
- Měl to být výlet s dozorem. - Do budoucnosti?
- Jo, do budoucnosti. - Na jinou planetu.
- Jo, hodně jinou. - Kde vánoční stromečky prostě jsou.
No, tak trochu, ve skutečnosti to nejsou vánoční stromečky.
Koukni na to!
- Jdeme dovnitř? - No, Cyril tam je.
Zajímavé…
Co to je? To je socha? Co je to?
- Vypadá to jako král. - Může to být král, ale socha to není.
Koukni na podlahu.
Přesně tohle Cyril sledoval. Ta rostoucí věcička.
Vylíhnutý z koule na stromě.
Vyrostl do téhle velikosti asi tak za hodinu.
Působivé.
A stejně tak tahle budova!
Jo, vyrostla. Vidíš?
Tahle budova není budova. Je to jen skupina stromů,
které vyrostli do tvaru budovy, jsou zamaskované za budovu.
To je chytrý, to žeru!
Chytrej, chytrej, starej les.
Takže strom nechá vyrůst budovu. Proč by to dělal, Lily?
- Nevím. - Proč je sladkost v sladké pasti?
- Protože to je ta past? - Přesně.
A vezmi si lidi, nedokážeme odolat zavřeným dveřím.
Takže tohle je past? To jsme právě vkročili do pasti?
Pasti na lidi. Otázka je…
k čemu les potřebuje lidi?
Měli bychom jít! Musíme se odsud dostat!
Až na to…?
Až na to, že je tu Cyril.
Tak jdeme najít Cyrila.
Madam, prosím přestaňte brečet. Nemůžu vás vyslýchat, když brečíte.
Tohle je vojenský střet!
Pláč do vojenskýho střetu nepatří!
Desátníku Ven-Garre, vy snad…
To nic, pane.
Co to s tebou je?
Mám… problémy s matkou, pane. Všechno je to ve složce.
Neovlivní to výkon mé služby, pane.
Pane, s politováním, budu muset sklonit svou zbraň.
- Proč? - Je to brečící, neozbrojená civilistka.
- Nechci, aby to vypadalo špatně. - Nikdo se nekouká.
To neznamená, že to nějak nevypadá.
Přesně to znamená, když se řekne, že se nikdo nekouká!
Znamená to, že to nijak nevypadá!
Omlouvám se, pane. Už je to pod kontrolou.
Mám jí odprásknout, pane?
- Vypadá to čím dál hůř, pane. - Sklapni!
Co to děláš?
Respektuji jí, jako ženu, pane.
No dobře, dáme zbraně na zem.
Dobře? Spokojená? Ustupujeme od našich zbraní.
Teď už vás můžeme vyslechnut?
Jsme z Androzani Major, rok je 5345 a nechceme vám ublížit.
Odkud jste vy?
Anglie, 1941.
A zuří tam válka!
Pláč je vždy užitečný, co?
Když to říkáte.
Ale nemůžete říct cokoliv, čím byste mě přesvědčila, že tu zbraň použijete.
Opravdu?
No, hledám tu své děti!
Cyrile?
Cyrile, slyšíš mě?
Cyrile? Cyrile?
Cyrile, slyšíš mě?
No jasně, dřevo! Se dřevem mu to nejde!
- Nevypadá to jako dřevo. - Je zamaskovaný! Ty mě neposloucháš?
- Jak můžou stromy nechat vyrůst budovu? - Nikdy nepodceňuj strom, Lily.
Jednou jsem potkal Cheemský les. Líbil jsem se jí.
- Koukněte na to! - Mám trochu na pilno.
Jo, jasně, je to dřevo, tak už to překousni!
- Ale to jsou hvězdy. Vycházejí hvězdy. - Tak už to chodí, Lily. Cyrile!
Ano, ale ne ze stromů.
Co to je?
Životní energie.
Čistá životní energie, jen…
… zpívající.
Nádhera.
Nenutí vás to brečet?
Brečet štěstím.
Ty se máš.
To je tak lidský.
- Co to je? Co to bylo? Řekněte mi to! - Cyrile!
Slyšíš mě?
Pane bože. Pane bože.
Co tohle všechno je?
To je nějaký kokpit?
Můj manžel je pilot.
Řídí to plošinu.
Nerozumím tomu! Jak jsem se sem dostala?
- To nám řekněte vy, madam. - Hledám svoje děti.
Nikdo další v lese není. Nemůže být.
No když si sem našla cestu ona, tak mohli i její děti.
- Tak to jim pomáhej bůh. - Proč to říkáte?
Můžeme udělat sken životních forem. Můžeme vyhledat lidi, i když jsou daleko.
- Jako radar? - Ano.
- Tak mě nepoučuj a pusť se do toho! - Ano, madam.
Proč jste říkal, ať mým dětem pomůže bůh?
Tento strom bude sklizen.
Sklizen?
Androzanijské stromy. Největší zdroj paliva vůbec.
Celé prostranství bude roztáno na tekutinu do baterií.
Roztáno? Jak chcete nechat roztát les?
Kyselý déšť. Satelity jsou již na místech.
Kdokoliv bude za pět minut ještě venku… se bude smažit.
Správče, už se blíží!
- Otevřete to! Otevřete to! - Snažím se! Snažím se!
- To jsem já nebyl. - To je fuk.
Co je s ním? Je mrtvý?
Je v pořádku, je jen v bezvědomí.
Takže, co jsi zač?
Král ne… královna!
Včelí královna lesa.
Správče…
Hele!
Je to jakoby…
- Jakoby co? - Jakoby životní energie opouštěla les.
Co to děláš? Zastavte ho!
Mimozemšťani ze dřeva! To se prostě muselo stát!
To nic. Asi si s námi chtějí jen promluvit.
Bojí se.
To je neslyšíte? Stromy křičí. To je neslyšíte?
Ne, ale ty ano.
Jsi s nimi spojený.
Dobrá, mám tu nějaké známky života asi jen půl míle odsud.
Můžeme za nimi? Můžeme tohle přemístit?
Nejsem na to školená, madam. To oni dva.
- Těm nemůžu věřit. - Já, ale řídit platformu neumím.
Vypadá to trochu jako letadlo.
Můj manžel létá s letadlem. Jednou mě vzal s sebou.
To chce roky školení!
Skenuju pro audio spojení, třeba je alespoň uslyšíme.
Varování kyselého deště. Pěti minutové varování. Připravte se na transport.
Je mi strašně líto! Musíte najít cestu odsud!
Za chvíli to sem spadne. Nevydržíte ani dvě minuty!
- Evakuace. - Neodcházejte! Ne, prosím, počkejte!
Co mám dělat?
Evakuace. Evakuace.
- Kam jste se poděli? - Spád proběhne za pět minut.
Neautorizovaný personál bude zpopelněn.
- Proč hvězdy opouštějí stromy? - Myslím, že…
Prostě se soustřeď. Co dělají?
Evakuují se. Evakuují se,
Proč?
Bojí se… bojí se deště.
Deště, který pálí.
Správče, vysvětlete to prosím.
Bojím se.
Tyhle hvězdy, jsou čirá životní energie. Duše, pokud chceš.
A pokoušejí se uniknout, protože jejich domov shoří.
Proč nemohou prostě odletět ke hvězdám?
Potřebují cestovat uvnitř živé věci.
Uvnitř Cyrila. Víš, tohle…
To není koruna, to je vysílač.
Proměňují tvého brášku v záchranný člun.
Takže k tomu, je toto místo.
Je to únikový plán, správně?
Opovažte se mu ublížit. Nedotýkejte se toho kluka!
Váš příchod byl předpovězen.
- Pane bože, co to je? Proč takhle zní? - No nazdar! Takže teď děláme dabing?
Měli jsme víru. Váš příchod byl předurčen.
Předurčování neexistuje. Věřte cestovateli v čase.
Čekali jsme a vy jste přišli.
Takže máte únikový plán. Proč teda neutíkáte?
Toto dítě je slabé.
Tím chceš říct, že je dítě.
Ne, je slabý. Les v něm nemůže žít.
Ale jsou tu ostatní.
To rozhodně jsou. Dobrá zpráva je, že v kloboucích mě to sekne.
- Tak to sundáme, jo? - Ty jsi také slabý.
To fakt nejsem.
Zachráníme les, co říkáš Cyrile?
Ty nejsi vyvolený. Jsi slabý.
Vážně nejsem!
Pusťte to, prostě to pusťte!
- Prostě to pusťte! - Nejde to!
To je zvláštní, že?
Tak trochu to… brní.
Brní?!
One je silná, ale je mladá.
Ona je silná, já jsem slabej.
- Zajímavé. - Mami?
To je v pořádku, Cyrile. To jsem já.
Maminka tu není, ale hned k ní půjdeme.
Že ano, správče?
Ne.
Myslím, že ne.
Déšť, který pálí.
Kyselý déšť.
Musíme se dostat z tohohle lesa, jsme v obřím nebezpečí.
Tahle věž nás dlouho neochrání.
- Kde je máma? - Je na cestě, však to víš, že je…
protože vždycky přijde, viď?
Cyrile, ty dveře, kterými jsme sem přišli, nezůstanou otevřené navždy.
Nejsem si ani jistý, že se dostaneme bezpečně přes les,
ale pokud máme mít vůbec nějakou naději, tak musíme hned jít.
Ne. Počkáme na maminku!
Maminka vždycky přijde!
Tentokrát ne, Cyrile. Je mi to líto, ale tentokrát ne.
Co to je?
- To je Androzanský Sklízeč, ale… - Vy to poznáváte?
Co je důležitější…
Myslím, že poznávám to řízení!
Madge vstoupila do lesa!
No tak Madge, ty to zvládneš! Do toho, holka!
Sklapni, ty nemožnej hňupe!
Pojď! Tudy! Ty to zvládneš, ty to zvládneš!
Výborné řízení! Nazdar!
- Správče? - Ano?
Máš padáka!
To je dobrý, je v pohodě. Nebojte.
Zůstaňte tady. Prostě tu zůstaňte.
Madge, Madge!
Jsi v pořádku?
Zůstaň tady, ten déšť je hroznej!
Lily? Cyrile?
Cyrile!
- Mami! - Lily!
Co tu děláte? Jakto, že jste odešli z domu?
A co jsem ti říkala, Cyrile, o brzkém rozbalování dárků?
- Promiň, mami. - Něco takové se prostě muselo stát.
Co jsou tihle?
Nepřibližuj se k tomu. Musíš se od toho držet dál.
- To je nádhera, že ano. - Mami?
Koukněte jak to září!
Pěkně, Madge. Úplně jsi to odepsala!
Hvězdy míří do ní. Bere si celej les!
Tohle je báječné.
Tohle je opravdu skvělé.
Madge! Jsi v pořádku?
Mluv se mnou. Madge, slyšíš mě?
Ano, slyším tě. Jsem naprosto v pořádku, díky.
V pořádku? Máš v hlavě celý svět!
Já vím! Je to zvláštní, co?
Člověk si nedokáže představit jaké to je být les a pak najednou už může.
Naprosto úchvatné!
Jsi v pohodě? Je v pohodě?
Je silná.
To jsem nebyla já.
Tohle je dost chytré, co?
Ona je silná? Ona je silná?
Jsme to ale blbec! Hloupej starej Doktor!
- Chápeš to, Cyrile? - Ne.
- Lily, ty jo, že jo? - Ne.
Jasně, že jo! Zamysli se!
Slabý a silný. Je to překlad.
Přeloženo ze základního kódu samotné přírody.
Já a ty Cyrile, jsme slabí!
Ale ona je žena!
Víc než žena. Je to máma! Jak přece jinak život cestuje?
V mateřský lodi!
- Co se děje? - Nemám páru.
Udělej to co já, drž se pevně a předstírej, že to bylo v plánu.
Tohle je… úžasné.
- Kde to jsme? - Technicky nejsme nikde.
Letíme časovým vírem. Máte, co jste chtěli.
Ty idioti tam můžou spálit váš svět a vy budete v bezpečí.
Ale tihle lidé vám pomohli a já je ochraňuji. Tak jim pomožte.
Jak se dostaneme domů?
Mysli.
Pardon, cože?
Musí pouze myslet.
Madge, slyšela jsi to? Řekla jsi to, ale slyšela jsi to? Musíš o tom přemýšlet.
Přemýšlet o čem?
O domovu! Prostě si ho představ. Musíš ho cítit!
Musíš ho opravdu cítit. Můžeš to udělat?
Tvá mysl ovládá tohle plavidlo.
Můžeš s námi odletět zpátky na vánoce!
Má hlava je plná stromů. Nemůžeš to udělat ty?
Nemám domov, na který bych mohl myslet. A mezi námi, jsem starší, než vypadám.
A nedokážu cítit tak jako ty. Už ne. A opravdu to musíš cítit, Madge.
Všechno co ti chybí, dokud to nebudeš moct vydržet, dokud skoro nepraskneš.
Dokud to nebude bolet? To je to co máš na mysli?
- Dokud to nebude bolet? - Ano.
Ano.
No tak tedy, letíme zpět na vánoce!
Co se to děje? Kam to jedeme?
Ukaž jim to! Ukaž jim to!
Časový vír!
Vaše máma letí s lesem skrz časový vír.
Buďte trochu ohromeni!
Proč jedeš domů? Co tě tam táhne?
Prosím, zkus to. Prosím, mysli.
- Reg! - Táta!
Můj Reg!
To je ono! Soustřeď se na něj. Buď opatrná, ale soustřeď se na něj.
Nevím…
Jak jste se poznali? Řekni mi, jak jste se poznali!
Sledoval mě domů.
Pracovala jsem v mlékárně a vždycky mě sledoval domů.
Koukni se na tátu. Vypadá tak mladě.
Říkal, že mě bude sledovat, dokud si ho nevezmu!
- Nerad dělal scény! - Soustřeď se. Mysli na domov.
Tahle věc funguje psychicky. Najde signál a zaměří se na něj.
Ne. Ne, prosím to mi neukazuj! Prosím, to mi neukazuj!
- To je tátovo letadlo? - Prosím, to nechci vidět! Prosím ne!
Ne, ne, ne, Madge, teď to nepřerušuj.
Teď to nemůžeme přerušit, je mi to líto.
Ne, tu noc kdy zemřel! Nechci ho vidět umírat!
Co tím myslíš? Noc kdy umřel?
- Prosím, nenuť mě koukat, jak umírá! - Mami? Táta je po smrti?
Mami!
Pane, Anderson je naštvaný. Kde jsme?
Nevím. Někde nad Kanálem.
- Co mám říct Andersonovi? - Řekni mu…
Řekni mu… řekni mu, že jedeme na vánoce domů.
Ano, pane.
Promiň, lásko.
Sbohem má lásko. Sbohem!
Cyrile! Lily! Jste v pořádku?
Jo.
Jsou mrtvý?
Ne. Už jsem jen dřevo. Byli…
… vyprázdněni.
- A les zmizel i z tvé hlavy, že? - Ale kde je teď?
Životní energie celého esa se sama přeměnila
do sub-etnického vlnového pásma světla, které může existovat jako…
Ty… ty… ty…
duše stromů jsou mezi hvězdami
a září, velmi šťastné.
A tys je tam dostala. Dobrá práce, Madge.
A kde jsme my?
Doma! Vánoční ráno! Vzali jsme to zkratkou.
- Nechtěli jste to vždycky udělat? - Mami?
Podívejte se na sebe. Byli jste tak stateční.
Hele už jsme zase doma, vidíte?
Co jsi myslela tím, sledovat ho umírat?
Kde je táta? Kde je? Kde je tatínek?
Proč držíš ten telegram?
Co se v něm píše?
Prosím, řekni nám to!
Řekni nám to!
Asi byste chtěli být o samotě.
Nevěřím tomu, že by to kdokoliv chtěl.
Nikam neodcházej, správče.
Budu hned venku.
Lily…
Cyrile…
Před pár dněmi, váš otec,
který byl jak už víte, nejlepším mužem a nejstatečnějším pilotem,
letěl domů oslavit vánoce.
Jeho letadlo bylo těžce poškozeno a přístroje selhaly.
Bohužel letěl během noci, kdy nebyl vidět měsíc.
A protože bylo oblačno, tak nebyly vidět žádné hvězdy…
Nebyly tam žádné hvězdy, které by mu svítily cestu.
- On se ztratil? - Ano, Cyrile. Ztratil se.
Pardon, že ruším.
Možná byste se chtěli jít podívat ven.
Mluvím tu se svými děti, správče.
Já vím.
A proto než budeš pokračovat, byste se raději měli jít kouknout ven.
Žádné hvězdy, které by svítily na cestu, Madge?
Jedna tam byla.
A tou jsi byla ty!
Co to je?
Nevím… ale je to jediné co tu máme.
Můžeme to sledovat!
Madge Arwell, která letěla s celým lesem skrz časový vír…
plus s jedním manželem!
Udělal to zase, Madge. Sledoval tě domů.
Koukni co dovedeš!
Paní Jéžíšková.
Madge!
Co tady dělám?
Jsou vánoce, má lásko. Kde jinde by jsi byl?
- Vánoce? Jak to? - Vzali jsme to zkratkou.
Tati! Tati!
Slzy štěstí.
Humany-wumany.
No jasně! Jsi to ty, že jo?
Můj vesmírný anděl, s obrácenou hlavou!
Jak vypadám správnou stranou kupředu?
- Vtipněji. - Dobře.
Takže ses vrátil.
No byla jsi tu pro mě, když jsem měl špatný den.
Vždycky rád oplácím laskavosti.
Uprostřed nastal menší zádrhel, ale nakonec to všechno vyšlo.
A takhle to mám pořád.
Děkuji ti.
Zvládla jsi to všechno sama, Madge Arwell.
Ale díky, že jsi poděkovala.
Minule když jsem tě viděla, tak jsem se tam vrátila druhého dne,
ale ta policejní budka byla pryč.
Jo. Chceš vidět, jak jsem to udělal?
Ne. Chci, abys tu zůstal na vánoce. Prosím.
No víš, mám věci na práci, lidi k setkání.
No jistě, ano. Tvoje vlastní rodina.
No…
- … vlastně ne… - Ano, ano, říkal jsi, že nemáš rodinu.
Ale musí tu být lidé, kteří tě milují. Přátelé…
Ne. No, ano. Ale…
Je to dlouhý příběh…
ale všichni si myslí, že jsem mrtvý.
No nevadí. Každopádně, koukej, jak ta budka zmizí!
Je to vážně cool, budeš to milovat!
- Ne. Nikdo by neměl být na vánoce sám. - To je dobrý, mě to neva. Jde mi to…
Nemluvím tu o tobě, ale o tvých přátelích.
Nemůžeš je nechat si myslet, že jsi mrtvý. Ne na vánoce!
- Je to složitý. Hodně složitý, až moc… - Musíš jim to říct. A to hned. Tak mazej.
Ano, mami. Promyslím to.
A teď koukej na tu budku.
Správče?
Co když tě budu zase potřebovat?
Něco si přej!
Co to sakra bylo?
To se jenom správce vracel do časového víru.
Je to krásné místo. Sama jsem tam byla. Nepůjdeme dolů?
Pokud to jsou další koledníci, tak mám vodní pistolku!
Během takovéhle noci, nechcete být mokrý!
Nejsem si tak úplně jistej…
… jak dlouho?
Dva roky?
Dobře.
- To bylo fér. - Takže…
- Žiješ. - A šťastný nový rok!
River nám to řekla.
- No jasně, že jo. - Je to hodná holka!
No? Neobejmu tě jako první.
Ani já ne.
Pane Ponde!
Hádej, kdo přišel na večeři!
Takže žiješ.
To už tu bylo. Budeme mít vánoční večeři. Přidáš se?
- Pokud vám to nevadí. - Máme pro tebe přichystané místo.
Ale vždyť jste nevěděli, že přijdu. Proč jste pro mě chystali místo?
Protože to děláme vždycky.
Jsou vánoce, ty pako!
Tak pojď-
Překlad: Blackthunder
11 Doktor si bere volno. Tak proč neokusit taje Doktorů minulých?
Titulky ke Classickým řadám opět od ledna na našich stránkách.
www.doctorwho.cz