Všichni pasažéři nechť se prosím navrátí na svá místa a zapnou si své pásy.
Zažíváme menší turbulenci.
Oba motory selhali, začíná to být kritické!
Tahle loď se zřítí! Vánoce jsou zrušeny!
Vstupujeme do atmosféry!
- Udržuj jí! - Udržovat jí s čím? Vůbec nic nevidím!
Co to je?
Mraky?
Jaké mraky?
- Posíláš nouzový signál? - Ne, já ne!
UMÍSTĚNÍ: NOVOMANŽELSKÉ APARTMÁ
Kdo je v novomanželském apartmá?
- Poslala jsem pro pomoc. - Kdo sakra jste?
Mám kamaráda a ten nám přijde pomoc.
A co to máte na sobě?
- To máte fuk. - Vy jste z novomanželského apartmá?
Nekomentujte to!
Světla pořád blikaj, znamená to, že přijde?
- Novomanželské apartmá? - Sakra, oblečení.
- No, jen jsme se trochu bavili. - Sklapni!
Zaznamenávám 80% ztrátu na trupu…
Znamená to, že přijde, nebo, že musím vyměnit baterku?
- Přijde jako vždycky! - Že si ale dává na čas!
Pokud nestabilizujeme orbitu tak jsme nahraný!
Nemám se čeho chytit. Letím naslepo!
No tak, Doktore, no tak!
Něco se k nám blíží, něco malého jako raketoplán.
- Alespoň tentokrát se neopozdi! - Madam, příchozí zpráva.
- Přichází z té druhé lodi. - Na obraz!
JDEME NA TO PONDOVKO…
Co to znamená?
Vánoce!
VÁNOČNÍ KOLEDA
Na každém světě na kterém jsou lidé,
v té nejhlubší části zimy, přesně v tom mezníku…
se všichni zastaví, obrátí se a objímají se.
Jako by říkali: "Dobrá práce."
"Dobrá práce, lidi…"
"…jsme v půli cesty ze tmy."
Zpátky na Zemi jsme tomu říkali Vánoce.
Nebo Zimní Slunovrat.
Na tomto světě to první osadníci nazvali Krystalickou hostinou.
Víte, jak tomu říkám já?
Očekávání něčeho za nic!
Pane, pane Sardicku,
žádáme o jediný den.
Propusťte ji jen na Vánoce.
- Ona Vánoce zbožňuje. - Opravdu?
Opravdu? Aha.
Haló,
vstávat a cvičit, jsou Vánoce!
Víte co? Přijde mi, že je ohledně toho nějaká chladná.
To bylo vtipný.
Je zamrzlá.
Cože je, pardon?
Je v ledu. Neslyší vás.
Jaký to chytrý, chlapeček.
Ten vás asi pěkně štve, co?
- Kolik? - Je to 4 500 Gideonů, pane.
Vzali jste si půjčku o výši 4 500 Gideonů…
A malá slečna Vánoce je moje jistota.
Nežádáme o ní. Jen jí dejte jeden den.
Vánoce s námi.
Pane, to je… prezident.
Řekni mu, že mám práci.
Tak… kde jsme to byli?
No ano. Ta tvá dcera je hezká.
- Možná bych si jí měl nechat. - Není to má dcera, pane.
Je to má sestra.
Přihlásila se, že půjde do ledu, když naše rodina měla před spoustou let problémy.
Promiňte pane, Prezident říká, že je tu loď třídy Galaxie,
která je uvězněná v mračnu a… no, musíme jí nechat přistát.
Nebo?
Nebo se zřítí, pane.
Aha. No to je druh přistání, ne?
Je ze Země, pane. Registrují přes 4 000 lidí na palubě.
Ne, pokud si chvilku počkáme.
Nemůžete jí nechat se zřítit, pane.
Říká kdo?
Dej to sem!
Tak hele, zlatíčko, populaci máme již plnou.
Nikdo jiný už na tuhle planetu nesmí.
Nevymýšlím pravidla. Ne moment, vlastně jo!
Sbohem hrdino.
Ubozí škemrající lidé.
Běžte domů a modlete se o zázrak.
Ano! Sakryš, promiňte.
Jsem na střeše o Štědrém dni, vidím komín a tak mě napadá jediná myšlenka:
"Proč by ne?"
Nebojte, tučný chlapík bude dělat pochůzku o něco později.
Já jen kontroluji obecnou… krbovost. Ano.
Pěkná velikost, dobrá trakce…
- … velký účet. - Tučný chlapík?
Jéžišek, Santa Claus nebo jak jsem ho vždycky znal: Jeff.
Jéžišek neexistuje!
Jo? Já a Jéžišek v loveckém zámečku Franka Sinatry v roce 1952.
A ten blonďák vzadu je Albert Einstein.
My tři pohromadě… vrum! Bacha!
Dobře? Nepřestávej věřit. Nezlob!
Jé, a co je tohle?
Tohle miluju! Velká svítívá věcička. To mě sem přivedlo!
Velké svítivé věcičky mám pomalu podepsaný.
Ne doslova, ale dejte mi trochu času a pastelku…
Takže! Tahle velká svítívá věcička je propojená se spirálou nad vaší báni, jo?
A kontroluje to oblohu.
No, technicky to kontroluje oblaka, což technicky nejsou vůbec oblaka.
No jsou to oblaka mrňavých částeček ledu.
Ledová oblaka. To je super! Kdo je tohle?
- Nikdo důležitý. - Nikdo důležitý?
Sakryš, to je úžasné.
Víte, že jsem za 900 let cestování v čase a vesmíru
nepotkal nikoho, kdo by byl nedůležitý?
Takže, pokud tahle konzole není klíč k zachránění té lodi, tak sním svůj klobouk.
Kdybych ho měl.
No něčí klobouk. Tedy pokud by ho nepoužíval.
Nechtěl bych šokovat jeptišky, nebo tak.
Promiňte, blábolím. Protože tohle nefunguje!
Ovládání je izomorfní. Jedna ku jedné. Reagují pouze na mě.
Vy kecko…
Izomorfní! Nic takového není.
Tohle ovládání je izomorfní!
Obloha celého tohoto světa je má.
Má rodina je zkrotila a já je nyní vlastním.
Zkrotit oblohu?
- Co to znamená? - To znamená, že jsem Kazran Sardick.
Jak to, že mě neznáte?
No, asi se rychle začnu nudit.
No, tak to potřebuji vaši pomoc.
Sjednej si schůzku.
4 003 lidí je uvězněno ve vesmírné lodi ve vašich oblacích.
Bez vaší pomoci zemřou.
Ano.
Nemusí se to tak stát.
Já vím, ale stane.
Pa pa. Už mě to nudí… Chucku!
- No podívej na sebe. Najednou tvrďák. - Je tu 4 003 lidí,
které dnes nenechám zemřít. Víte, kam to staví vás?
Kam?
Na 4 004.
To měla být výhružka?
Ať se dnes stane cokoliv, pamatujte…
… můžete si za to sám.
Jo jasně. Dostaňte ho odsud!
A příště zkuste najít nějaké vtipné chudé lidi.
- Ne, nedělejte to! - Neopovažte se! Nechte ho!
Odveďte ho odsud!
Odveďte tuhle páchnoucí rodinu pryč! Hned!
Vždyť jdeme!
Co je? Co chceš?
Jednoduchý život.
- Neuhodil jste toho chlapce. - Udělám to příště!
Ne, neuděláte, ale proč?
Co mi nedochází?
Zmiz, zmiz odsud!
Ta křesla! No jistě, ta křesla. Jsem hlupák, ta křesla!
Křesla?
Za mnou je portrét. Vypadá jako vy, ale je přiliž starý, takže je to váš otec.
Všechna křesla jsou otočená směrem od něj. Je mrtvý už 20 let,
ale pořád se necítíte dobře, pokud vás vidí.
Na obraze je Vánoční stromek, ale tady nikde není a to je Štědrý den.
Bojíte se ho. A bojíte se být jako on.
Což je dobře. Nejste on, ne ve skutečnosti a víte proč?
Proč?
Protože jste neuhodil toho chlapce.
Veselé Vánoce pane Sardicku.
Vánocemi pohrdám.
To byste neměl. Takový jste vy.
Co? Co tím myslíš?
V půli cesty ze tmy.
Dejte jí k ostatním. A ukliďte ten binec!
Všechno je offline! Sekundární výheň se právě rozbila.
- Už máš nějaký plán? - Mám.
Lžeš?
- Jo. - Nechovej se ke mě jak k idiotovi!
- Lže? - Ne, ne.
Dobře, dobrá zpráva je, že jsem našel přístroj, co ovládá mračna.
Mohl bych ho použít, abych vám vyčistil cestu, abyste mohli v klidu přistát.
No to je skvělá zpráva!
- Ale nedokážu ho ovládat. - Míň skvělý.
- Potkal jsem chlápka, co to umí. - A jak to šlo?
- Nesnáší mě. - A byl jsi pan okouzlující a chytrolín?
- Jo! Jak to víš? - Šťastná náhoda.
- Pane? Pane? - Moment.
Ještě jsem nikoho neviděl se takhle postavit panu Sardickovi.
Bůh vám žehnej, pane. A Veselé Vánoce.
Veselé Vánoce! Krása. Promiňte, mám trochu napilno.
Raději byste měl jít dovnitř, pane.
- Mlha je dnes hustá a je rybí předpověď. - Jo jasně. Pardon: rybí?
- Jo, víte, jaké jsou, když dostanou hlad. - Jo ryby, znám ryby. Ryby?
Řekl bych, že to všechno bude chyba pana Sardicka.
Vždycky když má špatnou náladu tak sem pustí pár ryb.
Děkuji, ještě jednou bůh vám žehnej.
Ryby?
Doktore, kapitánka říká, že máme míň jak hodinu.
Co máme dělat?
- Ryby…! - Promiň, cože?
Ryby co plavou v mlze.
- Miluju nové planety. - Doktore!
Doktore, prosím nenech se rozptylovat.
Tak proč by se vás měli bát vás, vy malí prťaví kamarádi?
Koukněte se na sebe vy rybky blbky.
Takže ryby v mlze, takže ta oblaka zakrývají… jej.
- Buďte tam opatrní. - Jé, díky Doktore,
protože tady je skutečné nebezpečí a my si šli lehnout. Máme míň jak hodinu!
- Já vím. ♫ Bim bam! Rozjařeně zní… ♫
- Doktore? Jak nás chceš odsud dostat? - Dej mi chvilku!
Nemůžu použít TARDIS, protože se na ně nezaměří.
Takže loď potřebuje přistát, ale nemůže přistáv pokud
se z ničeho nic velice zlý člověk nestane hodným, než odbije půlnoc!
Doktore, neslyším tě. Co to je? To je zpěv?
- Vánoční koleda. - Cože?
Vánoční koleda!
Doktore?
- Kazrane Sardicku! - Doktore!
Veselé Vánoce Kazrane Sardicku!
Zdravím, jmenuji se Kazran Sardick.
Je mi 12 a půl. A tohle je můj pokoj.
Přísně tajný projekt.
Tohle je můj přísně tajný projekt.
- Jen pro mě. Veselé Vánoce. - Kazrane, Kazrane!
Kazrane, co to děláš?
Co to děláš?
Už jsem tě varoval ty jedno pitomý, zaostalý, směšný děcko!
Jen jsem dělal film o rybách.
Ryby jsou nebezpečné!
Jen jsem je chtěl vidět!
Nebuď hlupák, jsi nato moc malý!
Všichni ve škole je viděli!
To by stačilo! Za chvíli jim budeš zpívat jak cikáni!
Zpěv funguje! Viděl jsem to. Mají zpěv rády.
Co na tom záleží, co mají ryby rády?
Říká se, že se jich nemusíme bát. Nezajímají se o nás.
Neposlouchej lidi! Poslouchej mě!
Au!
- Omlouvám se, otče. - Tohle je můj dům!
- To je v pořádku. - Co jsi to udělal? Co to je?
Našel jsem to na počítači. Omlouvám se za kvalitu obrazu,
ale je těžké obnovit data za pomocí kvantového obklopování a sponky.
A neobtěžoval bych se s vyzváněním na sluhy. Skončili.
Podle všeho všichni vyhráli loterii ve stejný čas. Což je docela klika, co?
- Žádnou loterii tu nemáme. - Jo, jak jsem říkal: Klika!
Dneska má být mlha. Necháš ty okna zavřená, rozumíš? Zavřená!
Kdo jsi?
Dnes, jsem duch Vánoc minulých.
Paní Montovani tě bude dneska hlídat.
Zůstaneš tu, dokud nepřijde!
Rozuměls? Rozumněls?
Viděl jsi někdy ty ryby? Když jsi byl ještě dítě?
Co ti na tom záleží?
No zdá se, že na tom tobě záleží.
Brečel jsem celou noc.
A dostal jsem životní neocenitelnou lekci.
- Jakou? - Že nikdo nepřijde!
- Padej, padej z mého domu! - Dobře.
Dobře, ale vrátím se.
Vrátím se zpátky.
Hodně, hodně zpátky.
Vidíš? Jsem zpátky!
- Kdo jste? - Ahoj, já jsem Doktor.
Jsem tvoje nová chůva.
- Kde je paní Mantovani? - To bys neuhádnul!
Chytrá stará paní Manters si tak šla a najednou vyhrála loterii!
Žádná loterie není!
- Žádná loterie není. - Já vím, ta se má!
Když jste moje chůva, proč jste sem vlezl oknem?
Protože kdybych lezl oknem tam, tak lezu špatným směrem. Dávej pozor!
- Ale paní Mantovani je vždy moje chůva! - Časy se mění.
Že jo? Vidíš…?
Vánoce minulé!
- S kým to mluvíte? - S tebou.
Tak tvoje minulost se změní.
Což znamená, že se ti změní i vzpomínky. Trochu strašidelné, ale to zvládneš.
- Tomu nerozumím. - Na to bych si i vsadil!
Kéž bych mohl vidět tvojí tvář.
Ale to se nikdy nestalo!
Vlastně jo.
Tak jo, tvůj pokoj! Super!
Tak se na to mrknem. Je ti 12. Takže se nebudeme koukat, co je pod postelí.
Skříň! Velká skříň! Miluju skříně!
Víš, že existuje věc jménem Lícní pavouk? Je to jak tvář dítěte s pavoučíma nohama
a specificky se vyvinuly tak aby se schovávali vzadu ve skříních…
Což jsem nejspíš neměl ani zmiňovat.
Dobře, takže co budeme dělat?
Jíst brambůrky a bavit se o holkách?
Nikdy jsem to ještě nedělal, ale určitě to bude snadný. Holky! Jo?
Vážně jste chůva?
Myslím, že zjistíš, že jsem všeobecně označovaný za zodpovědného dospěláka.
Je to jen spousta čárek.
Jo, zkratoval jsem to. Konečně přiliž velká lež.
Dobře, ve skutečnosti nejsem chůva, ale jsou Vánoce.
- Nechceš skutečnou chůvu. Chceš mě. - Proč?
- Co je na vás tak zvláštního? - Viděl jsi někdy Mary Poppins?
- Ne. - Dobře,
protože to porovnání by stálo za prd.
Ryby v mlze. Ryby v oblacích.
Jak se lidé začnou nudit? Jak se vůbec vynalezla nuda?
Můj otec vynalezl stroj, aby mohl ovládat mračna.
Zkrotit oblohu, říká.
Ryby tak budou moct sestoupit dolů jen když jim to dovolíme.
Můžeme si účtovat, kolik chceme.
Jo. Viděl jsem přístoj tvého otce.
Cože? To jste nemohl.
Zkrotit oblohu…
Lidské bytosti, vy vždycky dokážete najít nudnou alternativu, že jo?
Chceš vidět rybu?
To můžeme. Uvidíme rybu.
A neřeknete, že je to nebezpečné?
Nebezpečné? Ale no tak, jsme kluci!
A víš, co říkají kluci, když čelí nebezpečí?
- Co? - Mami!
Nejsou tu nějací Lícní pavouci?
Ne, ne v tuhle hodinu.
Budou spát v tvojí matraci.
Takže, co že se tak zajímáš o ryby?
- Protože jsou strašidelné. - Dobrá odpověď.
- Co to je za vázanku? - Coolová.
A čím je cool?
Proč se ve skutečnosti zajímáš o ryby?
Kvůli škole.
Během posledních mračen se prolomila síť a proběhl útok.
Spousta ryb, celé hejno.
Nikdo nebyl zraněn, ale byl to největší počet ryb co byl kdy viděn mimo hory.
Bál jsi se?
Nebyl jsem tam.
- Byl jsem nemocný. - Tak to se máš.
Nebo ne.
Všichni se baví jen o tom.
O dni kdy přišly ryby.
Všichni mají příběh.
Jen ty ne.
Chápu.
- Proč to nahráváš? - Dáváš pozor ve škole, Kazrane?
- Pardon, cože? - Protože nedáváš pozor teď.
Pšt!
Teď si vzpomínám.
Ne Doktore, to nesmíš!
- Doktore, jsi si jistý? - Věř mi.
- Dobře. - Hele!
Oči na vázanku. Podívej se na mě. Nosím jí a je mi to fuk.
- Věříš mi? - Ano.
Ano.
Proto je tak cool.
Ahoj rybko.
Tak se kouknem.
Zajímavé.
Krystalická mlha, co?
Možná má v sobě prťavý elektrický náboj.
Takhle létáš, rybko?
Co je to? Jaký druh? Můžu se podívat?
Ještě tam zůstaň.
- Je velká? - Ne… jen malinkatá.
. Tak kamarádko, copak jíš?
Jak moc malinkatá? Můžu vyjít?
Ne, ne!
Možná tam… raději zůstaň.
Jakou má barvu?
Velkou. Velkou barvu!
- Co se děje? - Soustřeď se na plusy:
Rozhodně máš vlastní příběh.
Taky jsem si tu rybu pořádně prohlédnul,
a rozumím té mlze, což mně pomůže zachránit spoustu životů v budoucnosti.
A dostanu spoustu dat z mého sonického šroubováku,
hned co ho dostanu z toho žraloka v tvém pokoji?
V mém pokoji je žralok?
No jasně, soustřeď se zrovna na tohle!
Je pryč? Co dělá?
Jak bys to nazval, když bys neměl žádné nohy
a rozbíhal se?
Ne!
Sežere nás!
Sežere nás! Sežere nás! Sežere nás! Sežere nás?
No, možná bychom ho mohli sežrat my, ale moc nadějí bych tomu nedával!
Zaseknul se! Heleme se.
Má malej mozek. Pokud bych měl šroubovák, tak bych ho mohl omráčit.
A kde je tvůj šroubovák?
Soustřeď se na plusy:
Je na dosah. Je možné, že si zablokoval tlamu ve dveřích a nemůže jí zavřít.
- Opravdu? - Prostě mi to odkejvej.
Protože mám jenom dva pokusy a pak je řada na tobě.
- Dva pokusy? - Dvě ruce! Tak dobře!
Geronimo.
Ze široka otevřít!
Co ti ta velká rybka udělala?
Půlku tě spolkla, to ti udělala. Půlka šroubováku. K čemu mi to bude?
Zlá velká rybka!
Doktore?
Myslím, že umírá.
Půlku šroubováku má pořád v sobě.
Ale asi máš pravdu. Pochybuju, že může dlouho přežít mimo mračna.
Jen rychlé nájezdy za mlhavé noci.
Nemůžeme ho dostat nahoru?
Chtěli jsme ho jen omráčit.
Nechtěl jsem ho zabít.
Chtěl tě sežrat.
Měl hlad.
Je mi to líto, Kazrane.
Nemůžu ho zachránit.
Mohl bych ho vzít zpět nahoru, ale nepřežil by cestu.
Potřebovali bychom plně fungující životní podporu.
Jako ledový box? Dobře.
Jé, stromeček!
Co to je?
Nadbytečná populace.
Alespoň tak tomu říká můj otec.
Neotáčí se to! Proč se to neotočí?
Jaký je kód?
7258.
- Nevím. - Tohle místo je plné alarmů.
Nejsou to jen ty dveře.
Potřebuji to číslo.
7258!
- Potřebuji to číslo. - Nemám ho znát, dokud nebudu starší!
7258!
Přesně to jsem potřeboval. Díky.
7258. 7258.
Jé ryby jsou i tady.
Jo, ale jen prťavé.
Dům je postaven na mlžném jezeru.
Takhle otec mrazí ty lidi.
Jsou všechny plné, ale můžeme si nějaký půjčit.
Jo, tehle.
Znovu tě zdravím.
Znáš jí?
Proč ona?
Je důležitá?
Nebude jí to vadit. Miluje ryby.
Jmenuji se Abigail Pettigrew. A jsem velice vděčná, za laskavost pana Sardicka.
Za chvíli bude mluvit o těch rybách.
… ale to bych nedovolila.
A nemohla bych si zvolit tuto cestu nebýt slitování a velkorysosti
velkého lidumila a patrona chudých,
pana Elliota Sardicka.
Ale také jsem obklopena rybami. Nádhernými, kouzelnými rybami…
Proč tu jsou ty lidi?
…pronásledují světlo jako šipka skrz mlhu…
K čemu to tu je?
Můj otec půjčuje peníze.
Vždy vezme členy rodiny, říká tomu "jistota".
Fakt milej chlapík ten tvůj táta.
Což už asi víš.
Nejsem sama a jsem v pokoji.
Co se děje?
To se šroubovák snaží opravit.
Dává signál druhé půlce.
Druhá půlka je v tom žralokovi.
Jo.
Zdá se, že se probudil.
Dobře. Takže pokud to volá šroubovák…
Utíkej!
♫ V slunovratu bezútěšném ♫
♫ Ledový vítr skučí ♫
♫ Zem je tvrdá jak železo ♫
♫ Voda je jak kámen ♫
♫ Sníh dopadl ♫
♫ Sníh dopadá na sníh ♫
♫ V slunovratu bezútěšném ♫
♫ před dávnou dobou ♫
Ve skutečnosti za to nemůže ten zpěv.
Ale jo.
- Ne. - Ryby milují zpěv.
Ne. Noty souznění s ledem a tím způsobují vzor delta vln v mlze.
Jau! Ta ryba mě kousla!
Tak buď ticho!
♫ Nebe na zemi… ♫
No jasně! Takhle ten přístroj ovládá mračna.
Mračna jsou ledové krystaly. Když s nimi otřeseš na správné frekvenci, tak je můžeš…
Jau! Proč mě furt koušou?
Hele mají rádi zpěv, dobře?
- Tak sklapni! - No jo!
♫ Vůl a osel a velbloud ♫
♫ Zbožňují… ♫
Zevnitř je…
- …větší. - Jo, to ta barva.
Úplně sráží zdi.
Žralok v krabičce, sebou!
Abigail.
Tohle je úžasné!
Ne, tohle je jen doprava.
Úžasné si nechávám…
… přímo tady.
Tak pustíme toho žraloka ven!
Podívejte se na to!
Abigail, co znamená tohle číslo?
- Patří mě, ne té rybě. - Jo, ale jak?
Říkal jste, že jste doktor.
Jste jeden z těch mých?
Potřebuješ doktora?
Ah! Pardon!
- Čas vypršel, děcka! - Proč?
Vánoce už skoro skončili!
Přijdete mě někdy ještě navštívit?
No, když budu poblíž…
- Chodí každé Vánoce. - Cože?
- Jo. Pokaždé! Slibuje to! - Ne, to ne!
- Veselé Vánoce! - Doktore!
Co budeme dělat?
Doktor má skvělý plán! Počkej, až ho uslyšíš!
Nezbláznil ses? Tohle nikdy nevyjde!
Mysli na něj jako na velkého delfína!
- Žralok není delfín! - Skoro jo.
- To není pravda. - A v tom se mýlíš, protože… zmlkni!
Může být kdekoliv.
- Přijde? - Ne, je to naprosto nemožné.
Tedy kdyby nebyly Vánoce.
- Jak se vrátíme zpátky? - Nemám ponětí!
- Máš nějaký plán? - Nemám ponětí!
- Nejlepší Vánoce vůbec! - Až do těch příštích!
Nové vzpomínky.
Jak můžu mít nové vzpomínky?
- Veselé Vánoce! - Doktore!
Kam tentokrát?
Zmínil jsem se, že TARDIS může kamkoliv v čase a prostoru?
- Veselé Vánoce! - Doktore!
Veselé Vánoce!
Kazrane!
Vyrostl jsi.
Jo.
A teď se červenáš.
- Promiň. - To nic.
- Tak Doktore, kam tentokrát? - Vyber si štědrý večer,
- mám je tu všechny. - Mohla bych mít prosbu?
Jistě.
Letošní.
Díky, zlato.
- Kdo to je? - Její rodina.
Ta dáma je její sestra.
Potkal jsem jí, když byla… starší.
Abigail pláče.
Ano.
Když dívky pláčou… nemáš si s nimi promluvit?
Nemám nejmenší ponětí.
Rodina mojí sestry.
Jsou tak šťastní.
Vypadají velice chudě.
Taky že jsou, ale to neznamená, že nemohou být šťastní.
Zatáhni záclony.
Tak proč nejsi i ty?
Protože to je život, který nikdy nemohu mít.
Proč ne?
Myslím, že se zase červenáš.
Pojďte dovnitř!
Vyber si kartu, jakoukoliv!
Každé Vánoce?
- Nerozumím tomu. - Myslím, že ani já ne.
Zapamatuj si jí a vrať jí zpátky. A ať jí nevidím.
Vypadalo to takhle vloni?
Nemusí to být úplně stejné.
Začneme znovu.
No tak Kazrane, začneme znovu.
To je Sardickův kluk, že jo?
- Není jako jeho otec. - Jeho otec jedná se všemi jako s dobytkem.
- Jednoho dne bude stejný. - Ne, on je jiný.
- Trojka žaludová! - Ne.
Určitě? V karetních tricích jsem skvělý.
Trojka žaludová to nebyla.
Jistě, že ne, protože to byla kárová sedma!
Ne.
Nech toho, kazíš to!
Občas ho vidím ve městě. Nemá žádné kamarády.
Má mě.
Všechny ty Vánoce. A nikdy jsi nás nepřišla navštívit.
Teď už tu jsem.
Zůstaň tu přes noc a dej si s námi večeři.
Nemohu.
No dobrá.
Zítřejší Vánoční večeře se ruší, protože se má sestra odmítá zúčastnit
- Isabello… - Místo toho…
… si jí dáme dnes!
Tři! Dva! Jedna! Tahat!
- Jak jsi to udělal? - Tvoje karta, předpokládám?
Ne!
Sklapni!
Veselé Vánoce.
Nejlepší Vánoce vůbec.
- Do těch příštích. - Moc se těším.
- Tak mohla bych se rozloučit s Kazranem? - Jistě.
No tak do toho.
Aha, aha. Ano, jistě.
Pardon. Tak já půjdu.
Dobrou noc. Hodně štěstí. Teda dobrou noc!
Dobrou noc!
Pardon!
Doktore!
Myslím, že mě chce políbit.
Jo, myslím, že máš pravdu.
Ještě jsem nikoho nepolíbil.
- Co mám dělat? - No, zkus být nervózní a roztřesený.
- Proč? - Protože takový budeš každopádně.
Takže to bude alespoň součást plánu a bude ti to hrát do karet.
Tak běž. Hned.
Teď? Mám jí teď políbit?
Kazrane, je to buď tohle, nebo jít do svého pokoje a navrhovat nový šroubovák.
Neopakuj moje chyby. Běž, hned!
Abigail, půjdeš zpátky?
Doktor bude dělat duet s Frankem.
Abigail.
Co se děje?
Musím ti něco říct.
Něco zlého?
Něco hodně zlého.
Co?
Pravdu.
Lidi musíme jít, hodně rychle.
Právě jsem se omylem zasnoubil s Marilyn Monroe.
Jak to zvládáte?
To dýcháte ušima?
Haló? Promiňte. Haló?
Lidi, zamluvila kapličku, venku čeká auto, tohle se děje právě teď!
Dobře, tak díky.
Tak prostě půjdu a vezmu si jí, dobře? Uvidíme, jak se vám to bude líbit.
Marilyn, vezmi si svůj kabát!
Co budeme dělat?
Není co udělat.
Dobrou noc, Abigail.
Dobrou noc, Kazrane.
A je to, další den, další Vánoce.
- Hned se uvidíme, tedy za rok. - Doktore?
Proč toho nenecháme?
Nenecháme čeho?
Však víš. Tohohle.
Každé Vánoce. Začíná to být už staré.
Staré?
No Vánoce jsou pro děti, no ne?
Mám práci u otce a chtěl bych se na to zaměřit.
Musíme ovládnout ta mračna.
Promiň, neuvědomil jsem si, že tě nudím.
Není to tvá vina. Časy se mění.
Ne tak jak jsem doufal.
Kazrane,
Stejně budu potřebovat novej.
No tak proč by ne…?
Veselé Vánoce.
A kdybys mě potřeboval, tak to prostě aktivuj. Uslyším tě.
Nebudu tě potřebovat.
Co se stalo? Co mi nechceš říct?
A co Abigail?
Vím kde jí najít.
Další Vánoce Kazrane.
A opravdu neobvyklé.
Je to hotové. Podívej se na to.
Zvukové vlny. Jak prosté.
Můžeme ovládat oblaka, mlhu i ryby…
Proč bychom chtěli ovládat ryby?
Lidi jsou dobytek. A když ho chceš ovládat,
musíš ovládat i jejich predátory.
Co ten obličej?
Hele co ti dávám:
Nebesa!
A všechno pod nimi.
Jen já a ty to můžeme ovládat.
Tato planeta je naše!
Omluv mě, otče.
Ano, co je?
Pane prezidente, už jsme si tím prošli.
Pokud to nespadne na můj dům tak co to má semnou společného?
Ano já vím, 4 003.
Jeden můj známý se mi to dost dlouho snažil vysvětlit.
Život není fér!
- Zdravím. - Kdo jsi? Co tady děláš?
Nemyslel sis, že to skončilo, že ne? Já jsem Duch Vánoc současných!
Duch? Oblečený takhle?
Koukej jen od pasu vejš!
- Proměnila ses v Římana! - Jo. To dělávám. A taky dělám tohle:
Co? O čem mluvíš?
♫ Tichá noc,♫
♫ přesvatá noc. ♫
♫ V spánku svém ♫
♫ dýchá zem, ♫
♫ půlnoc odbila, město šlo spát, ♫
♫ zdřímli dávno i pastýři stád, ♫
♫ jen Boží láska, ta bdí, ♫
♫ jen Boží láska, ta bdí. ♫
- Jsou to hologramy. Projekce jako já. - Co to je za lidi?
Lidé na té lodi.
Ty co necháte zemřít.
Proč zpívají?
Aby si zachránili život.
Která je Abigail?
- Doktor mi to řekl. - Opravdu?
- Nedrží se zpátky. Však ho znáš. - Jak bych mohl?
Potkal jsem ho až dnes.
A nyní se zdá, že ho znám celý svůj život. Jak? Proč?
Jsi jediná osoba, díky které může ta loď přistát.
Snažil se tě přeměnit v milejší osobu
A snažil se to udělat po dobrém.
Změnil mi minulost, celý můj život.
Čas může být přepsán.
Tak řekni Doktorovi, že mu vzkazuji: Ale lidé ne!
- To je Abigail? - Ani bych jí neznal,
kdyby Doktor nezměnil celý můj život, aby se mu to hodilo.
- Ale to je dobře, ne? - Ne.
Proč je pořád uvnitř? Mohl jsi jí pustit, kdy jsi chtěl.
To ano.
Kdykoliv, kdykoliv…
- …bych si zvolil. - A proč ne?
Tohle mi udělal Doktor.
Abigail byla nemocná, když šla sem.
Smrtelně nemocná.
Řekl bych, že zbytek ledu jí pomohl,
ale vypotřebovala svůj čas.
Na všech těch Vánocích se mnou.
Mohl bych jí oživit kdykoliv bych chtěl…
… a ona by žila poslední den.
Tak mi řekni duchu Vánoc současných.
Jak vyberu který den?
Je mi to líto. Opravdu.
Je mi to moc líto.
Ale má pořád víc času než já,
- než kdokoliv na té lodi. - Dobře!
Rory, udělej to!
Vylepšete motor jedna.
Jak jsem se sem dostal?
Nedostal. Jsi na řadě, abys byl hologram.
Když chceš dneska nechat umřít spoustu lidí,
tak jsem si říkala, že bys rád viděl, kde se to stane.
To zpívání.
Co je to? Nerozumím tomu.
To je Doktorův nápad.
Harmonie souzní v ledových krystalech. Ryby to mají rády.
Myslel si, že by to mohlo stabilizovat loď.
Ale nefunguje to. Není to dost silné.
- Tak proč pořád zpívají? - Protože jsme jim to neřekli.
Pane, porozuměla jsem, že máte přístroj, který ovládá mračna.
Pokud nás propustíte, pořád můžeme přistát.
- Nikdo nemusí zemřít. - Každý musí zemřít.
- Ne dnes. - Čím se tahle noc liší?
Jak si to chceš zvolit?
- Doktore? - Jo?
Slyšíš to?
- Slyším to. - On je tady?
Kde je? Doktore?
Doktore!
Promiň. Neuvědomil jsem si to.
Celý život o mě říkají, že nemám srdce.
V mém druhém životě, v tom skutečném, v tom co jsi přepsal.
A podívej se na mě teď.
Lepší zlomené srdce, než žádné.
Jo? Tak si to zkus.
- Proč jsi tady? - Protože jsem s tebou ještě neskončil.
Viděl jsi minulost, přítomnost…
… teď je čas na budoucnost.
Fajn, ukaž mi jí! Zemřu v chladu, sám a vystrašený.
Samozřejmě, že ano! Všichni tak skončíme. Jaký rozdíl asi udělá, když to uvidím?
Víš, proč nechám zemřít ty lidi?
Není to plán, nic z toho nemám.
Prostě je mi to fuk.
Nejsem jako ty. Ani nechci být jako ty!
Nestarám se a ani nikdy nebudu!
A tomu já nevěřím.
Tak mi ukaž budoucnost!
- Dokaž mi, že se mýlím. - Taky, že jo. Ukazuju ti jí, právě teď.
Tak co myslíš?
Chceš se stát tímhle člověkem?
Tati?
Tato planeta je naše.
Je mi to líto, tak moc líto.
Bude to v pořádku, neboj.
Je mi to moc a moc líto.
Kazrane.
Nemáme moc času.
- Konstrukční integrita na 30%! - Máme maximálně pět minut!
Musíme přistát!
Haló? Haló? Zdravím vás! Připravte se zaměřit můj signál!
- Doktore co se děje? - Právě jsem zachránil Vánoce!
Nikam nechoďte!
Doktore? Doktore!
- Jdeme na to! - Nechce mě to poslouchat!
Jsou izomorfní, jsou naladěn na tvoje mozkové vlny,
- reagují pouze na tebe. - Právě, že ne.
Ale to nedává smysl, proč by…
No jasně.
Pitomej, pitomej Doktore.
- Co se děje? Povídej. - Jde o tebe.
Změnil jsem tě, až přiliž. Přístroj tě už nepoznává.
Ale ne, otec to naprogramoval…
Ne, tvůj otec to nikdy nenaprogramoval pro muže, jakým jsi teď.
Tak co budeme dělat?
- Nevím, nevím. - Musí tu být nějaká možnost!
Tohle! Můžeš použít tohle, nechal jsem si to.
Co, půlku šroubováku?
Druhá půlka je v oblacích ve velkém žralokovi.
Přímo uprostřed mračna.
Pokud použijeme anténu k zvýšení signálu,
nastavíme rezonanční vzor mezi oběma půlkama… to by šlo!
Můj šroubovák, nejcoolovější věcička na téhle planetě by to zvládla.
- A co? - Můj šroubovák se stále snaží opravit.
Signalizuje sám sebe.
Použijeme signál, ale pošleme něco jiného.
Pošleme co?
No? Co? Co?
Je mi to líto, Kazrane. Opravdu.
Nerozumím ti.
Musíme poslat něco do těch mračen. Něco o čem víme, že funguje.
Potřebuje zazpívat.
Její hlas perfektně souzní s ledovými krystaly.
Zklidnila žraloka. Uklidní i celou oblohu.
Udělal bys to?
Promysli si to, Doktore.
Poslední den s tvou láskou.
Vybral by sis tento den?
Vánoce. Štědrý den!
Podívej se na sebe. Jsi starý.
- Myslím, že jsi čekal přiliž dlouho. - Je mi to líto.
Opatroval jsi můj den jako starý skrblík.
Ale pokud odejdeš z ledu nyní…
Měli jsme spoustu Štědrých dnů, Kazrane.
Myslím, že je na čase rozbalit dárky.
- Doktore! DOKTORE! - Už to nevydržíme, zřítíme se!
Kapitánko, mám tu…
Ani nevím co to je.
Co to je? Co to posloucháš?
Jde to z venku.
Jde to z těch mraků.
- No? - No, signál souzní krystaly.
Živý se to sem a tam mezi oběma částmi šroubováku.
Jedna píseň vyplní oblohu.
Krystaly se seřadí a já nastavím kontrolovanou fázovou smyčku. A oblaka se odemknou.
Co to znamená?
Co se stane, když se oblaka odemknou?
Něco, co se v tomto městě nestalo již hodně dlouho.
♫ Když jsi sám ♫
♫ Ticho je to jediné co vidíš ♫
♫ Když jsi sám ♫
♫ Ticho je jediné co uvidíš ♫
- Letíme normálně. - Můžeš s tím přistát?
Dokonce i dobře.
Dokázal to! Doktor to dokázal.
Jasně, všechno je to jeho zásluha.
Což je vlastně fér, když se nad tím zamyslíš.
♫ Když jsi zde ♫
♫ hudba hraje zvesela ♫
♫ Když jsi nablízku
♫ hudba hraje z vesela ♫
♫ Otevři oči ♫
♫ Nevydávej ani hlásku… ♫
Ahoj příteli.
♫ Pusť dovnitř stín ♫
Jdeme.
♫ Pusť dovnitř stín ♫
♫ Pusť dovnitř světlo ♫
♫ Z tvého zářivého stínu ♫
♫ Pusť dovnitř stín ♫
♫ Pusť dovnitř světlo ♫
♫ z tvého zářivého stínu… ♫
Víš, že by si to lidi mohli skoro splést za skutečnou osobu?
- A ten sněhulák taky není nejhorší. - Jo vy dva, no bylo na čase!
- Proč jste takhle oblečení? - No, tak nějak jsme ztratili kufy.
- Kvůli tomu nouzovému přistání. - Jo, ale proč jste tak vůbec oblečení?
Tady opravdu mají rádi sněhuláky, co?
- Napočítala jsem jich snad 20. - Jo, nudil jsem se.
Jo, jo, to jo.
- Díky. - Bylo mi potěšením. No, dobře, tak jdeme!
Nějaké další nápady na líbánky?
No, je tu měsíc vyrobený z pravého medu. No, ne skutečného medu.
A není to skutečný měsíc.
A technicky je to živý a trochu masožravý,
ale jsou tam krásná panoramata.
Jo, dobře. Díky.
- Jsi… jsi v pořádku? - Jasně, že jo. A ty?
Jasně.
Mají poslední den, co?
Všechno musí někdy skončit,
jinak by nic nikdy nemohlo začít.
Zvonil ti telefon,
někdo jménem Marilyn.
Ve skutečnosti zní dost jako TA Marilyn.
- Doktore? - Zavolám jí později.
A nebyla to skutečná kaple.
Kde jsou? Kazran a Abigail.
- Řekl bych, že na výletě. - Kam?
Za Vánoci.
- Za Vánoci? - Jo. Vánoce.
V půli cesty ze tmy.
Překlad: Blackthunder
Pro překlad Tiché noci použit překlad Václava Renče
JIŽ BRZY
Kde je Doktor?
Utíkal jsem.
Rychleji jak kdy jindy. Nyní je čas, abych přestal.
Budu potřebovat SWAT připravený k zásahu, mapy s ulicema
mapující celou Floridu, džbán kafe, 12 Jammy Dodgers a Fez.
Někam jinam. Někam kde je to zcela nové.
Od teď nosím Stetsona.
Stetsony jsou cool.
- Byli jsme rekrutováni. - Rekrutováni kým?
Tentokrát budeš muset věřit ty nám.
Musíš to udělat a nemůžeš se ptát proč.
Můj život je v tvých rukách,
Amelie Pond.
Vidíš ty oči? Všechno to jsou lži.
A můžu ti říct jedinou věc:
Monstra jsou skutečná!