Policii, prosím.
Halo?
Ano.
Vím, kdo to udělal.
Kdo to všechno udělal.
Přišel jsem na to.
Ne. Nemůžu mluvit víc nahlas.
Mohli by mě slyšet.
Poslouchejte.
Jsou všude.
Úplně všude.
Byli jsme tak slepí.
Halo, pane?
Jste na bezpečném místě?
Jste zadržován proti své vůli? Pane?
PLOCHÁ ČÁRA
Můžeš si tu ty věci nechat. Máme doslova akry místností.
To je v pohodě. Danny je trochu teritoriální.
Nechce, abych tu měla byť jen kartáček…
Ale nevadí mu, že to děláme, což přiznávám, je trochu divné.
Člověk by si myslel, že když má problém s tím, že si nechávám věci v TARDIS,
tak by měl mít problémy s tím, že v ní cestuju. Ale nemá, takže…
Promiň, přestal jsem tě poslouchat. Dobře.
Stejný čas, kdy jsi odjela, stejný místo.
Dejme tomu.
Dejme tomu?
Tohle na mě nezkoušej.
Tyhle údaje jsou velmi…
dejme-tomuhlé.
Doktore?
No…
Zajímalo by mě, co tohle způsobilo.
Nejsme větší, že ne?
Bristol? Doktore, jsme v Bristolu!
A 120 mil od místa, kde bychom měli být. Působivé.
- Ne. Není to působivé, ale otravné. - Ne. Tohle je působivé.
Tohle je otravné. TARDIS tohle nikdy nedělá. To je ohromný!
No, ne doslova ohromný, trochu menší než obvykle.
- Což je ohromný! | - Ano, chápu to. Jsi nadšenej. Kdy můžu jít domů?
Tvůj dům nijak nezmizí.
No, vlastně ani ten můj, dokud tohle nevyřeším.
Nemůžeš mi dopřát nadšení z toho, že něco nevím?
Stává se to tak zřídka.
Nemyslím si, že je to nebezpečné.
Ale nechci, aby tě to náhodně rozmáčklo.
Každopádně, potřebuju, abys mi pomohla zjistit, co to způsobilo.
Dobře.
Ohlídnu to tady.
Je to tvoje svinstvo, Rigsy. Začni s tvým podpisem.
Ale no tak, tohle není třeba.
No vidíš to.
Dej se do toho. Tohle jsou veřejně prospěšné práce, ne tábor.
To jsem nebyl já, že ne?
Tohle nemůže být dobrý.
Hlavu vzhůru, krásko. Zažeň ty chmury.
Měj trochu respektu, truchlí.
Promiň, krásko. Nic jsem tím nemyslel.
Omlouvám se za ně. Jsou to idioti.
To nic, nestrachuj se. Slyšela jsem horší věci.
Také jsem někoho ztratil. Tetičku Karinu.
Byla hluchá jak poleno. Ani jsem ji moc neznal, ale stejně je pryč.
- Ten tvůj je taky nakreslenej? - Ne, vlastně jsem…
Jsem si jistý, že se tady objeví.
Vlastně k nim nepatřím.
Prostě musím dělat veřejně prospěšný práce.
Jen za graffiti. Nejsem tu, víš jak, jako za vraždu nebo tak…
Takže k čemu tohle je?
Co se s nimi stalo?
Myslíš, že to nevíš?
Myslím, že jsem něco našla.
Z celého sídliště se ztrácejí lidi.
- Myslíš, že je tu spojitost? - Mohla by být. | - Kde jsi?
- Přesně tam, kde jsem byl. - Ne, nejsi.
Jsem tady a nevi…
Oh.
Ano, oh.
- To je tak kokošný. Seš tam? - Ano, jsem.
A ne, není to 'kokošný'.
Je to velmi, velmi vážné.
- Takže další zmenšovací paprsek? Seš tam mrňavej? | - Ne.
Jsem přesně jako předtím.
Změnily se pouze venkovní dimenze.
Nesměj se, tohle je vážný!
Nemůžu si pomoct, s tvojí velkou starou tváří.
- Jak se hodláš dostat ven? - Očividně, nemůžu.
- Něco poblíž vysává externí rozměry. - Ufouni?
Možná. Co si nalhávám. Nejspíš.
Senzory nejdou a nemůžu riskovat vzlétnout v tomhle stavu.
Claro, potřebuji, abys zvedla TARDIS.
Opatrně. Mělo by to být možné. Upravil jsem relativní gravitaci.
Takže jsi ji zlehčil.
Vždycky je lehčí, Claro.
Kdyby TARDIS vážila jak má, tak by rozdrtila povrh země.
Jo, to je možná příběh na jindy. Co teď?
Podařilo se mi zhruba určit zdroj toho rozměrového vysávání.
Je to zhruba na severo-západ. Tudy.
Prosím, nedělej to. Tohle je prostě špatný.
Tak, poslouchej.
- Tohle budeš potřebovat. - Páni.
To je čest. Znamená to, že jsem teď ty?
Ne, to teda neznamená, takže ani na to nemysli.
Hele, strč si tohle do ucha.
- Slyšíš mě? - Ano. Au!
- Co se stalo? - Nano-technologie.
- Naboural jsem se ti do optického nervu. - A to znamená co?
Vidím to, co vidíš ty.
- Něco? - Ano, motá se mi hlava.
Ale nic užitečného.
- Neřekla jsi mi své jméno. - Není čas na přátele. Zbav se ho.
Jsem…
- Jsem Doktorka. - Neopovažuj se!
Doktorka Oswaldová.
Ale můžeš mi říkat Claro.
Já jsem Rigsy. Tak čeho jsi doktorka?
- Lží. - Obvykle jsem s tím trochu vágní.
Myslím, že jsem si tak začala říkat, abych zněla důležitě.
Doktorko Oswaldová, jste k popukání!
Můžeme se vrátit k práci?
Takže co vlastně jsi? Nevypadáš jako policajtka,
ale máš cool výbavičku. Jsi něco jako špion?
Jo, tomu to pálí, drž se ho!
Tenhle se ztratil poslední.
A když zmizel, tak byly všechny dveře i okna zamčená zevnitř.
To už je lepší. Mám rád dobrou záhadu zamčeného pokoje.
- Jo a kdo ne? - Co?
Omlouvám se. Mluvím s někým dalším. Poslouchá nás.
Doktore, Rigsy, Rigsy, Doktor.
- Zdravím, sotva vnímající místní. - Další Doktor?
Jak v noci spíš?
Pohřešovaní lidé, titěrná TARDIS: Jaké je tu spojení?
Myslím, že je skvělé, že se tím konečně někdo zabývá.
Policie nic nedělá. V tomhle sídlišti nikdy.
Lidé si mysleli,…
… že nikdo neposlouchá
Že to nikoho nezajímá.
Jo. Jsem rád, že to děláte.
Myslím, že to už zvládneme sami.
- Může být užitečný. - Je to pudingový mozek.
- Hůř je to světélkující pudingový mozek. - Dobře.
A ty víš, kde ti ostatní pohřešovaní žijí?
Pořád tu může být.
Pardon, cože?
Promiň, to nic. Myslel jsem nahlas.
Je to jako jeden z těch zamčených pokojů v knížkách.
Je to vždy něco divnýho. Jako, že je pořád v místnosti.
- Chceš zkontrolovat další byt? - Myslím, že se v tom mladíkovi mýlíš.
Mohl by být užitečný. Má nezbytné místní znalosti.
- Vážně? | - Jo. Tak se ho snaž nevystrašit. | - Jak bych mohla?
Možná je ztracený v poušti anebo tak.
Dobře.
Dobře, uniká nám tu něco?
Pohřešovaný člověk, zamčený pokoj, zmenšovací paprsek?
Promiň, řekla jsi zmenšovací paprsek?
Co když, je stále tady, jak jsi řekl - jen je prťavej?
Jako třeba pod gaučem.
Claro, tohle je to strašení o kterém jsme mluvili.
Dobře, takže…
Moje pauza na oběd skoro vypršela. Tohle… tohle bylo…
… zajímavé.
Claro, místní znalosti odcházejí. Udělej něco!
Rigsy! Ještě chvilku. Doktore, otevři dveře.
- To jsem nemyslel! - Chceš, aby tu zůstal nebo ne?
Ty si vážně svých společníku nevážíš.
Rigsy, pojď sem. Seznam se s Doktorem.
- Tak co si myslíš o tom nápadu s prťavým mužem? | - Ano, je to úžasná myšlenka.
Proto jsem na to nastavil šroubovák, hned jak jsme přišli.
- Rád tě poznávám. - A tebe nenapadlo mi to říct?
No, ovšem by třeba mohl být rozmajzlej na botě nějakého policajta.
Je to větší. Zevnitř.
Vím, myslím, že nikdy toto tvrzení nebylo víc skutečné.
Co jste? Jako ufouni nebo tak?
Ne.
No… on je.
Doktore?
Doktore, slyšel jsi to? Ano. Ať to bylo cokoliv,
vysálo to hromadu energie z vnitřku TARDIS.
- Co to bylo? - Nevím.
To je můj nejmenší problém, prostě nás odsud dostaň.
Jdeme. Rigsy…
tohle je, kdy poběžíme. Drž se mě.
Tohle je prostě ztrapňující.
Jsem z rasy, která postavila TARDIS.
Dimenze jsou v podstatě naše.
Tak proč tomu nerozumím?
Claro potřebuju víc informací.
Kde zmizeli ostatní lidé?
- MI5? - Ano, tento případ získal naší pozornost.
No, přišla jste na správné místo, madam.
První zaznamenané zmizení: Pan Heath.
Není to na sídlišti, ale je to stejné modus operandi.
Claro, myslel jsem, že tvá teorie o zmenšovacím paprsku je špatná.
Moje teorie? Copak jsi to neskenoval?
Doktore, co to děláš?
Teď mě to napadlo. Záhady zamčeného pokoje.
Klasické řešení číslo jedna: jsou stále v místnosti.
Klasické řešení číslo dva: jsou ve zdech.
Co tím myslíš, že jsou…
Udělala jsme vše, co jsme mohli? Ne.
Máme nějaké podezřelé? Ne.
Mimo záznam si myslím, že vedení prostě doufá, že když to bude ignorovat,
tak to přejde.
Očividně jsou ve zdech.
Strážnice Forrestová.
Ano, pane. MI5, pane.
Takže ty a ten týpek v budce. Děláte tyhle věci často?
Většinou je mimo tu budku. Ale, jo.
Nevím.
Možná si mysleli, že neděláme dost, pane.
Můžu vám zavolat později?
Tak jak ses k tomu dostala? Studovala jsi vědu nebo ufony nebo tak?
Ne. Je to v podstatě, že jsem byla na správném místě ve správný čas
anebo na špatným místě ve špatný čas. Záleží na tom, jak se zrovna chová.
Víš, že tě slyším?
Madam, myslím, že tu něco je.
Strážnice Forrestová?
Haló?
Doktore, je pryč.
Co mi uniká?
TARDIS by měla být schopná detekovat cokoliv ve známém vesmíru.
Ve známém vesmíru.
V tomto vesmíru.
Claro, počkej, vrať se.
Zpátky, zpátky, zpátky k té malbě.
Tohle je nervová soustava. Zvětšená a uhlazená.
Myslím, že jsme našli strážnici Forrestovou. Nebo alespoň co z ní zbylo.
Její nervová soustava.
Ta kresba v tom bytě.
To nebyla poušť.
- Je to mikroskopická zvětšenina lidské pokožky. | - Cože?
Proč?
Ať jsou kdokoliv, tak experimentují.
Testují. Pitvají.
Snaží se nám porozumět. Snaží se pochopit…
třetí rozměr.
Klika.
Doktore. Klika. Zploštili kliku.
Fascinující! Claro, jsou ve zdech!
Drž se od nich dál. Pokud se tě dotknou, tak je s tebou amen.
Co se stane, když se nás dotknou?
To opravdu nechci, zjisti.
Nemůžou skákat, že ne?
Ahoj.
Mám naší lavičku. Zdrželo tě něco?
Jen trošku. Promiň, Danny myslím, že ten oběd nestihnu.
Zlato, úplně ti uniká typický akce v parku.
Claro, okno!
Podívej! Šplhají po zdech.
Kdo to byl?
Kluk na komunitních prací, kterému pomáhám…
najít jeho tetičko.
Pěkný. To není technicky lež.
Zní to trochu… aktivně.
Jo.
Něco se stalo… no něco.
Kde jsi a máš potíže?
Ne, ne, ne. Jsem v pohodě.
Claro?
Claro!
- Danny? - Co se děje?
Nic moc, jen nějaký nesmysli.
- Je to dlouhý příběh. - Jaký?
Řeknu ti ho později, miluji tě!
Tohle vysvětluje vše.
Jsou z vesmíru, který má jen dva rozměry.
A ano, je to věda. Dlouho nad tím bylo teoretizováno.
Ale nikdo tam nemohl jít a dokázat jeho existenci bez fakt těžké diety.
A jakej dlouhej příběh řekneš Dannymu, co?
- A nebo jsi ho ještě nevymyslela? - Pardon, co? Co to bylo?
Výtečné lhaní, Doktorko Oswaldová.
Vážně? Mně se to zdálo docela chabí.
Myslel jsem lhaní mě.
Řekla jsi, že Danny je v pohodě s tím, že budeš cestovat v TARDIS.
- No je. - Jo, protože o tom neví.
- Doktore. - Blahopřeji. Bez lhaní člověk nepřežije.
- No tak vidíš. - A hrozný zlozvyk.
Doktore, trochu se ztrácíš.
Jo, ovšem, že jo.
- Ne, vážně. Neslyším tě. - Cože?
Dobře, jak jsi odpálila to okno tak to nejspíš ovlivnilo naslouchátko.
- Vytáhni ho a zesonikuj. - Dělám to.
Hele!
To nemůžou udělat. Hele!
Co to děláte?
Naší práci. Mimochodem seš nahlášenej za pozdní příchod z oběda.
Počítá se to stále jako lhaní, když to děláš pro dobro někoho jiného?
No, technicky dobro někoho jiného.
Je to památník!
Rada to neschválila, tak to jsou graffiti. Stane.
Podívej, Claro. Mluv se mnou, mluv se mnou!
Co to děláte?
Claro, ta malba. Clara je to ta malba!
Koukni, hele, ta malba!
Našli jsme ty pohřešovaní lidi. Jsou ve zdech!
- Co mám dělat? | - Chovej se normálně, ale dostaň všechny pryč.
Jsou velmi realistické. Kdo je namaloval?
Nevím. Místní umělec. Nejspíš truchlící příbuzný.
A poznal jsi je někdy? Nebo se prostě objevili poté, co lidé
zmizeli?
A kdo jste vy, zlatíčko?
Zdraví a bezpečnost. Tenhle podchod je nebezpečný. Všichni odejděte.
Tohle je prázdný. Zkus to znovu, srdíčko.
= Co?
Ten asi fakt nemá představivost, když na něj psycho-papír nefunguje.
- Stane, udělej svou práci. - Claro, zastav ho!
Stane!
Co to je?
Co jsou zač?
Nosí mrtvé jako kamufláž!
Zapomeňte na Stana, je pryč.
Claro dostaň je odtamtud!
Musíme jít pryč. Hned.
Sledovali nás? Protože jsem je neviděl.
- Jsme v bezpečí? - Vážně se schováme před vraždícími graffiti?
To je šílený.
Souhlasím. Musíme vymyslet lepší jméno než tohle.
A Stan je jedním z nich… Zploštěný, mrtvý.
- Ale jde po nás. - Claro, tohle je důležitý bod.
Tahle skupinka je momentálně zmatená a dezorientovaná,
ale brzy se z nich vynoří vůdce.
- Musíš se ujistit, že to budeš ty. - Jdu na to.
Georgi. Jsi George, ne? Můžeš sledovat támhle to prostranství?
Pokud něco uslyšíš, nebo se něco pohne tak zakřič. Dobře?
Nebude nic dělat, dokud nedostanu nějaké odpovědi.
Kdo jste? To chci vědět.
Vydávající se za vládního úředníka. Nepovolené vniknutí na majetek rady.
- Vážně? - Vážně.
Dobře.
Řeknu vám, kdo jsem.
Jsem jediná šance, kterou máte, abyste zůstal naživu.
To jsem.
Dobrá práce.
Rigsy, jak znáš tohle prostranství? Víš, kam vedou tyhle dveře?
Je to stará Brunswickova linka. Ale není to bezpečné.
- Je tu bezpečné a bezpečná. - Jo, to vím.
- Chodil jsem tam pořád. - Jo, to se vsadím.
- A malou to svinstvo. - Možná budete rád, že to dělal.
Pokud se ty věci sem dostanou, tak je to jediná cesta odtud.
Jen doufám, že nikdo neumře.
Vítej v mém světě. Tak co dál, Doktorko Claro?
- Lhát jim. - Co?
Lhát jim. Dát jim naději a doufat, že to bude dobré.
- Není to, co bys dělal ty? - Dejme tomu.
Je pravda, že lidé s nadějí mají sklon běhat rychleji.
- A lidi, kteří si myslí, že je to jejich konec… | - Se flákají.
A skončí mrtví.
Takže takhle zním?
- S kým to mluví? - Říkal, že s MI5.
Dobře, tohle by ti mohlo pomoct.
Pamatuješ na ty graffiti ze sídliště? Stopy, pneumatiky.
- Matně. - No, nemyslím, že to byly graffiti.
Myslím, že je to jak nás ty stvoření vidí.
Dojmy, které jsme udělali do dvoj-rozměrného vesmíru.
Pokoušeli se s námi mluvit.
A pak se přesunuli na zploštění a pitvy.
Pokoušeli se pochopit. Imitovat.
Ale velká otázka je: Vědí, že nám ubližují?
Takže co? Myslíš, že je to prostě velké nedorozumění?
To je velmi dobrá otázka. Proč se jich nezeptáme?
Musíme najít způsob, jak s nimi komunikovat.
Proč to prostě TARDIS nepřeloží?
Protože jejich jazyk je tak bizarní stejně jako jejich chápání prostoru.
Dokonce i TARDIS je zmatená.
Tohle je špatný nápad.
Proč ten váš kolega věří, že ty zrůdy chtějí mluvit?
Znám rasu stvořenou z živého plynu, kteří hází ohnivé koule jako zamávání.
A pak, znám další rasu s 64 žaludky, kteří spolu mluví s vykucháním vnitřností.
Má předtuchu.
Pointa je, že s vesmírem tak ohromným a bizarní jako tento,
nemůžeš lidi hned soudit.
Možná ty stvoření ani nechápou, že potřebujeme na žití tři rozměry.
Možná ani nevědí, že nám ubližují.
- Vážně tomu věříš? - Ne, vážně v to doufám.
Byla by to pěkná změna, co?
Dobře.
Začneme s Pí.
I plochý svět by měl kruhy.
A když učíš angličtinu, tak nemyslím koláč, ale číslo Pí.
Ludolfovo číslo, to ti třeba vysvětlí Danny… no nic.
Reagují.
TARDIS teď překládá. Je to číslo.
- 55. - 55?
Co to znamená?
Desáté Fibanocciho číslo. Atomické číslo Cesia.
Vím, co to znamená.
Máme čísla na našich bundách. Musíme je zapisovat.
To bylo číslo na Stanově bundě, toho muže, kterého to zploštilo v podchodě.
- Smějou se nám. - To nevíme!
Možná to může být omluva.
- Vážně? To je od nich milé. - Omluva? Vážně si…
Pšt, pšt, pšt! Poslouchejte.
Moment.
2-2. 22.
22.
To je George.
Vypadá to, že jsi na řadě, Georgi.
- A teď hrozí. - Možná.
Anebo ukazují, že umí číst.
Dospějte. Vybírají si terče.
- Jasně, že to tak vidíte. - Co tím myslíš?
- Georgi? - Všechno vás chce dostat, co?
V tomhle případě trochu jo.
Claro, buď opatrná.
Do tunelu!
Doktore, dostali George.
- Vím, viděl jsem to. - Co teď?
Dej mi chvilku. Pracuju na tom.
Další plochá klika.
Byli tady.
Teď ne. Přestali nás honit, alespoň si to myslím. Zdá se mi, že nás zahánějí do rohu.
Nemůžeš aplikovat lidskou logiku, jednáš se stvořeními z jiné dimenze.
Jsou tu tři východy a všechny je zablokovali.
Rigsy, kde je další východ?
Jediný co mě napadá, je tam, kde se stará dráha spojuje s novou,
ale je to dost daleko. Těmi dveřmi by to bylo rychlejší.
- Ale to nemůžeme, že ne? - Jen to říkám.
Claro, možná ti s těmi dveřmi pomůžu.
Dej mi pět minut.
To jsem dělal já. Líbí se ti?
Jo, není to špatný.
Takže na čem pracuješ?
Myslím, že jsem našel způsob, jak obnovit třetí rozměr.
Alespoň v malém měřítku.
jako třeba kliky. - Takže co to je?
- Od-zplošťovač? - Takhle tomu říkat nebudeme.
Tohle by mělo obnovit rozměry.
- Vidíš, jak se to jmenuje? - 2Dis. Dvě D iz?
Ne, Twodis! Jmenuje se to Twodis!
Proč se vůbec snažím? No, tak to zkus.
Takže oklikou.
Claro, nevím, jak to dělají, ale dělají to znovu, vysávají TARDIS!
Jak? Máš zavřený dveře.
- Změnili frekvenci. Teď je to jiné. - Poslouchejte!
- Doktor si myslím, že můžeme mít potíže, myslí si, že mohou být blízko. | - Kde?
Nevím, není si jistý. Údaje mu ukazují všude.
No tak to je skvělý.
Zná to důležitě, ale neznamená to vůbec nic. Můžete mu říct…
No ovšem. Další fáze:
3D.
Běžte!
- Doktore? Dveře! Klika je plochá. - Zvýšil jsem výkon.
- A bude to teď fungovat? - Rozhodně!
Claro, zastav. Použij to znovu, dokáže to zvrátit ten proces.
Na konci je žebřík. Pokud se dostaneme do tunelu, tak se dostaneme na světlo.
Vydrž! Vydrž.
Pokud je to ploché, tak jsme v bezpečí, ne?
- Nemůžou se sem dostat, ne? - Počkejte!
Mají novou schopnost.
Ovšem, že mají.
Teď, když jsou 3D, tak mohou obnovovat rozměry.
Claro, chceš dobrou zprávu anebo špatnou zprávu?
Jsme ve špatných zprávách! Právě je prožíváme!
Dobrá zpráva je, že jsem přišel na teoretický způsob, jak je vrátit do jejich dimenze.
- Tak to hned udělal! - To je ta špatná zpráva.
TARDIS nemá dostatečnou rozměrovou energii, aby to zvládla.
Super! Co chceš po mně?
Očividně tyhle věci ji mohou vydávat stejně rychle, jak ji krást.
Možná, když je požádám velmi pěkně, tak tě znovu natankujou.
- Dej mi ten stroj! - Doktore?!
Haló? Doktore?
Můžeme to vyřešit později, protože s sebou musíme hejbnout.
Doktore?
- Doktore, upustila jsem tě do díry. Kde jsi? | - Nevím.
Zmizeli mi štíty!
Strukturální integrita selhává.
Ještě další taková rána a je se mnou konec.
Jsem na kolejích.
A blíží se vlak.
Ovšem, že jo.
Krátkodobá rematerializace? Nemám dost energie.
Teleport? Nemám dost energie.
Přesměrovat srdce TARDIS skrz… Nemám dost energie! Nemám dost energie
Nemůžeš posunout TARDIS?
Claro, nemám energii. TARDIS by teď ani neuvařila vejce.
Dělej co můžeš, abys je odtamtud dostala.
Jsi silnější, než si myslíš.
Jak jim to asi jde se žebříkama?
Ne, myslím, abys ty přesunul TARDIS. Jako v Addamsově rodině.
Doktore?
Byli by tady, kdy sem šli, ne? Kde jsou?
Jiná cesta dolů není, jo?
Hele, mluvím s tebou.
Je.
Starý služební výtah poblíž ústí tunelu.
Měli bychom jít.
Ale ne.
A blíží se další vlak.
Nevím, jestli mě stále slyšíš,
ale TARDIS je nyní v obléhacím módu.
Žádná cesta sem,
žádná cesta ven.
Podařilo se mi ho zapnout, ještě než mě zasáhl vlak.
Ale nemám dost energie, abych to zase vypnul.
Co se děje?
Proč to červené světlo?
- MI5. Máme tu… - Zátaras. V tunelu.
Můžeme ten zátaras prorazit?
Vlak je prázdný, ne?
Jo, je mimo provoz.
Ale někdo musí držet rukojeť. Bez toho to nepojede.
Je to oficinální? Protože jsem vždycky chtěl do něčeho vrazit.
Nemůžeme to obelstít? Poslat to bez řidiče?
Rigsy!
Co to děláš?
Sejmu je, získám vám čas.
- Umřeš. - Jo, ovšem, že jo. Tak běž!
- Proč to chceš dělat? - Prostě jdi, dobře? Nech mě to udělat.
Dobře, fajn, jo.
A vždycky si tě budu pamatovat.
- Super. Skvěle… - Protože udělám prostě tohle.
Žádný řidič není třeba.
A vážně mám ráda tu gumičku, tak si myslím, že ji prostě vezmu zpátky, co?
A vždy když se na ní podívám,
tak si vzpomenu na hrdinu, který umřel, aby ji zachránil.
No tak. Tak snadno z toho nevyvázneš, ještě máme práci.
Vážně jsem ji měla ráda.
Co to je?
Myslím, že je to TARDIS.
Nosí tvojí pokožku? Nikdy bych neřekl, že to řeknu, je to šílený,
ale myslím, že jsem preferoval, když byli ploší.
Co tím myslíte, ploší?
Doktore?
Co bys dělal teď?
Ne. Co budu dělat teď já?
Dobře. Dobře.
Poslední věc, kterou Doktor řekl, že TARDIS potřebuje energii.
Říkal, že pokud ji získá, tak je dokáže porazit.
Ne, ne, ne. Co to děláš?
Nech ji bejt. Pomátla se.
- Jsi v pohodě? - Jo. A ty?
Myslím, že budu. Co je tohle?
No tak, Graffiťáku, mám pro tebe zakázku.
- Jsem polichocen, ale není zrovna… - No, když myslíš, že na to nemáš…
To co po mě potřebuješ?
Zabiješ nás. Tenhle plán je šílenej.
Chcete odejít? Tak si vyjděte. Chcete zůstat? Tak zmlkněte!
Přicházejí!
Podpora života selhává.
Nevím, jestli to někdy uslyšíš, Claro…
Ani nevím, jestli jsi stále naživu.
Ale byla jsi dobrá!
A učinila jsi vážně skvělého Doktora.
Nefunguje to.
- Zabila jsi nás. - Tohle nás má zachránit?
Pumpování energie do zdi?
Ne. Není to do zdi.
Skrz zeď.
První pravidlo jak být Doktor: Použij sílu svých nepřátel proti nim.
Nemůžou obnovit třetí rozměr dveřím, které nikdy neexistovali.
Zabralo to.
Nabili TARDIS.
Snažil jsem se mluvit. Chci, abyste si to zapamatovali.
Snažil jsem se vás oslovit, snažil jsem se vám porozumět,
ale myslím, že vy nám rozumíte perfektně.
A myslím, že vám je to prostě jedno.
a nevím, jestli jste tu, abyste nás napadli,
infiltrovali a nebo nás nahradili.
Myslím, že už na tom nezáleží. Jste monstra!
Zdá se, že je to role, kterou chcete hrát.
Tak se zdá, že já musím hrát tu svojí.
Muže, který zastavuje monstra.
Posílám vás zpět do vaší dimenze.
Kdo ví? Někdo z vás možná ten výlet přežije.
A pokud ano, tak si zapamatujte tohle: Nejste zde vítaní.
Tahle planeta je chráněná. Já jsem Doktor!
A pojmenovávám vás Bezkostí!
Ahoj, mami. To jsem já.
- Jste v pořádku? - Jsem na živu a byl jsem uvnitř tohohle.
Myslím, že to zvládnu. Pojď sem.
Díky.
Vypadáš čiperněji.
- Pořád se lidi říkají čiperný? - Očividně.
- Jsi v pořádku? - Jsem naživu.
A spoustu lidí zemřelo.
Je to jako lesní požár, co? Hlavní je zachránit stromy, ne chrastí. Mám pravdu?
Nebyl to požár. Nebyly to stromy, ale lidi.
Byly to šmejdi na veřejně prospěšných prací. To mě budit ze spaní nebude.
To se vsadím.
Ale je dobré být naživu. Díky! Vážně, díky.
Ano, spousta lidí zemřela a možná ty špatní lidé přežili.
- Ale zachránili jsme svět, ne? - To ano.
Vlastně ty.
- Dobře, takže to vyšlo. - Vyšlo?
Jo, takhle o tom přemýšlíš, ne?
V podstatě kvůli tomu, aby ostatní tak přemýšlet nemuseli.
Jo, ale já byla dnes tebou. Byla jsem Doktor.
A očividně, jsem v tom byla dost dobrá.
Slyšela jsi to, co? Jo. Ale vypínala se ti energie.
Tak předpokládám, že jsi byl v delirium a nevěděl, co říkáš.
Ano.
Aha, návrat světélkujícího pudingového mozku!
- Uvědomuješ si, že tě teď slyší? - Já vím.
Tvoje poslední malba byla tak dobrá, že zachránila svět.
Nemůžu se dočkat, co budeš dělat dál.
Nebude to snadné.
Musím se vyrovnat gumičce.
- Díky. - Pojď sem.
Přiznej to. Vedla jsem si dobře.
Je to sporťák?
Prostě to řekni. Proč to prostě neřekneš?
Proč neřekneš, že jsem si vedla dobře?
- Promluv si s vojákem. - To není on.
No tak, proč to nemůžeš říct?
Byla jsem Doktor a byla dobrá.
- Byla jsi mimořádný Doktor, Claro… - Díky!
… dobrota s tím nemá nic společného.
Claro!
Moje Claro!
Zvolila jsem dobře.
PŘÍŠTĚ
Myslím, že je to nádherné.
Dosáhli jste své destinace.
Ne, nedosáhli. Máme být uprostřed Londýna.
- Dosáhli jste své destinace. - Přestaň to říkat!
Říká to, protože je to pravda.
Jsme uprostřed Londýna.
Jsme uprostřed lesa.
- No tak týme, dejme se do toho. - Dáme, pokud nám přestanete říkat týme.
Překlad: Blackthunder