Z tohohle se nedostanem. Umřeme tady.
Podej mi vibro-řezák.
Je v mé kapse.
No tak mi ho podej.
V mém druhém saku. Doma.
Proč máš dvě saka? Je jedno z nich vadný?
Hele, nemám vibro-řezák. A kdybychom ho měla,
tak bych to ho ani nemohla podat.
Umřeme tady hlady.
Ovšem, že ne.
Písečné piraně nás dostanou mnohem dřív.
Ahoj. Promiň, že jdu pozdě.
Nejdeš, ale jsi opálená. Hodně opálená.
- Ráno jsi taková nebyla. - Solárko.
Přinesu pití. Jako vždycky?
Rybí lidi.
Jaký jsou?
Ryby, kteří jsou lidi. Pojď se podívat.
- Jak se máš? - Ahoj. Pěkný šaty.
Jsou trochu mokré. Bláznivá přeháňka.
To je mořská řasa?
Říkám bláznivá.
- Jak ještě daleko? - TARDIS musí být za rohem.
- Nesnáším vojáky. Taky je nesnášíš? - Jo.
Prostě se nezastavuj!
- No jo. Danny, čauky. - Brý ráno. Jdeme si zaběhat?
Tohle nemůžu dělat. Nezvládnu to.
Ale ano, zvládnu to. Samozřejmě, že to zvládnu.
Všechno mám pod kontrolou.
Takže, kam jedeme?
Claro… vypadáš úžasně. Vykoupala ses?
- Proč seš tak milej? - Protože ti to sluší.
Omlouvám se, ale dneska nikam nejedeme.
Promiň. Musím něco udělat. Možná to chvíli zabere.
- Co něco? - Prostě něco.
Seš tajuplnej. A víš, co to znamená?
Jsem muž záhad.
Znamená to, že jsi velmi chytrý
a děláš chybu, kterou obvykle chytří lidé dělají.
Předpokládají, že ostatní jsou hloupý.
Kam to jdeš?
Do utajení. Velmi hlubokého.
- To zvládneš? - Co tím myslíš?
- Viděl ses? - Ovšem, že to zvládnu.
Kde? V magickým kruhu?
Uvidíme se, až se uvidíme.
A to bude kdy?
Až se uvidíme.
Ujistím se, že budu vykoupaná.
Výborně. Chtěl jsem to zmínit.
Vy dva! Tady ne… támhle.
Dobré ráno, pane Pinku.
Dobré ráno, Courtney. A dobré ráno, slečno Oswaldová.
Dobré ráno, pane Pinku.
- Vědí to? - Nejspíš. Jsou to děti.
Je to jako, kdyby měli vlastní myšlení. Seš v pohodě?
Jo, ovšem, že jsem. Proč bych neměla?
- Nevím. Vždy když tě vidím, je to jako kdybys… | - Co?
Spěchala. Byla nervózní.
-A jednou jsi měla vesmírnou přilbu. - Promiň, něco jsem měla.
A to něco už není, tak jsem celá tvá.
- Co něco? Co je pryč? - Nic.
Je to jako kdyby ses pokoušela být tajuplná.
Víš, že nejsem hloupej, že?
Příštích pár dní, budou jen o tobě. Přísahám.
Což znamená, že se si to budete muset vzít na starost, Jo.
Vydržte, ještě tu je jedna věc.
Atif je nemocný, takže tu máme nováčka.
Požádal jsem ho, aby sem přišel.
A tady je.
Jsem nový školník. John Smith.
Vítejte v Coal Hill, pane Smithe.
Díky. Ano, jmenuju se John Smith.
Ale je tu jedna věc, většina lidí mi prostě říká Doktore.
"ŠKOLNÍK"
Takže, pokud mě někdo bude potřebovat, tak stačí říct.
Budu ve skládku, omrkávat jak to tu chodí.
Ano, nikdo si mě vůbec nevšímá.
To je skvělá zpráva, protože to znamená, že se jevím
jako absolutně nudnej člověk jak vy.
Hluboké utajení. Hodně hluboké.
- Znáš ho? - Koho?
- Školníka, Smitha. Doktora. - Nikdy jsem ho neviděla.
Vypadá dost intenzivně. Viděla jsi to obočí?
To na tebe mrknul?
Ne, myslím, že to bylo prostě obecný mrknutí.
Mrknul na všechny. Bylo to obecné vítavé mrknutí.
Ach, nechala jsem si tam písemky.
Shromáždění. Běž, běž. Za chvíli tě dohodím. S dovolením.
- Takže jsi mě poznala. - Máš jinej kabát.
- Ale ty jsi to hned prokoukla. - Hluboké utajení v mé škole? Proč?
Kde je Atif? Co jsi s ním udělal?
Je v pohodě, hypnotizovaný. Myslím si, že má chřipku.
A také létající auto a tři ženy. To bude tvrdé probuzení.
Jsou to mimozemšťani?
Pane bože, kvůli tomu jsi tady? Jsou tady ufouni?
- Máte shromáždění, měla bys tam být. Jdi něco uctívat. | - Jsou tu ufouni?
Rád s tebou mluvím, ale už musím jít.
- Jsem teď školník. Koukni, mám koště. - Doktore, je v téhle škole ufoun?
Ano, já! Tak běž.
Zdi potřebují vydrhnout a je tu zlověstná louže.
To nemůžeš dělat.
Ty se prostě nezvládneš vydávat za skutečnou osobu mezi lidma.
Jeden měsíc jsem žil mezi vydrami. No, trucoval.
Pohádali jsme se s River a...
- Lidi nejsou vydry! - Přesně, tohle bude snazší!
Dobře, vyhráls. Jedna otázka.
A odpovíš na ní.
Jsou děti v bezpečí?
Ne. Nikdy není v bezpečí.
Ale brzy odpověď bude: Ano, všichni jsou v bezpečí.
Teda pokud mě necháš být. Takže…
předstírej, že mě neznáš a nepleť se mi do cesty.
Čím míň víš, tím líp. Pak ti to vysvětlím.
- Jdi si zpívat s vydrami. - Nesnáším tě!
To je v pohodě. To je naprosto normální reakce.
V podstatě ho musíš dostat na kvádr
a zastavit toho dalšího, aby ho nezastřelil. Je to vostrý.
Dostal jsem ho. Bylo to asi před půl rokem.
- Vlastně to musíš takhle převrátit. - Ne, jen říkám…
Vy jste z Coal Hill?
- Jo, tak co? - Tak tam běžte.
Máme hodinu volna.
Mám si zapsat vaše jména?
Pojď.
Tohle je nefér.
Vždy chodí ve třech.
Vím, že tam seš.
Haló?
Jsem policista.
Nemá cenu se schovávat.
Slyšíš mě?
No tak, prcku.
Pět STOP vetřelec. Pět STOP vetřelec.
Vypni tu hru, je čas abys šel do školy.
No tak! Přestaň blbnout!
Problém. Řešení: zničit!
"...sdělení Lydia přeslechla, avšak Elizabeth neušel,
a jelikož Darcy zavinil…”
- Jste v pořádku, slečno Oswaldová? - Ano Kelvine, pokračuj.
“… a její antipatie k němu se tak vyhrotily právě prožitým zklamáním…”
Mohu vám pomoci, pane Smithe?
- Špatně. - Pardon?
To na tabuli je špatně.
Ne, ne, ne, ne, ne. Tohle neuděláš.
Jsi školník, tohle neděláš.
- Jen se starám o školu. - Ale takhle ne.
Jane Austenová napsala Pýchu a Předsudek v roce 1796.
Tohle je pan Smith, dočasný školník, je trochu zmatený.
Nebylo to v roce 1797, protože neměla čas. Měla tolik práce…
Asi byla tvoje nejlepší kámoška, co?
A tys s ní byl na dovolený a pak vás unesli Boggoni z vesmíru
a pak jste všichni utvořili kapelu a poznali Buddyho Hollyho.
Ne, četl jsem knížku. Na konci je životopis.
Slez!
- Boggoni? - Jdi!
Dobře, to je všechno. Dobrá práce, Kelvine. Rozejděte se.
Uvidíme se za pár dní. Moc děkuji.
Slečno a co náš úkol?
Kdo by chtěl úkol? Amatér.
- Slečno Oswaldová… - Ahoj, Tobiasi, teď nemůžu.
Jsem ve fotbalovým družstvu a hrajeme proti Durrantu...
Mohl bych v úterý odejít dřív?
Tobiasi, dělej si, co chceš.
- Claro, můžu na slovíčko? - No, vlastně…
V sobotu za dva týdny tu máme tu oslavu, mohu vás dát k tombole?
James H tentokrát nemůže. Jeho žena jde do nemocnice,
- Vymění ji kyčel. Má neustále bolesti. - Skvělý!
Teda ne. Hrozný. Je to příšerné. Hrozné. Snad bude v pořádku.
Udělám cokoliv. Cokoliv. Dobře, nashle.
Slečno Oswaldová, Katie Sharpová říká, že jsem ji na biologii tahala vlasy…
Courtney, jsi dost stará, aby ses o sebe postarala sama.
Běž do další hodiny, musím si promluvit s panem Pinkem.
- Někdo je na vojáčky. - Co to bylo? | - Ale nic.
Jistě, tady Danny Pink je váš člověk, pane Smithe.
Pět rok v armádě, seržant jak tady i v Afghánistánu.
Takže elektrika, bojlery. Pokud potřebujete pomoc, stačí mu říct.
Trochu jsem pomáhal Atifovi.
Myslím, že vás nebudu potřebovat, seržante. Jsem kvalifikovaný.
- Měl byste se vrátit do tělocvičny. - Já učím matematiku.
- Vážně? Jako když je problém? - Ne, jsem učitel matematiky.
Jo, učí matematiku… Mohammede, nech to ležet!
Jak to funguje? Co když se děti na něco zeptají?
- Na co? - Něco z matiky.
Odpovím jim. Jsem učitel matematiky.
Ale říkal, že jste byl voják.
Jo. Byl jsem voják a teď učím matematiku.
Ale co s tělocvikem?
Já neučím tělocvik. Já nejsem tělocvikář.
Promiňte, to se mi nezdá.
Promiňte, pane Pinku, myslím, že třída 9M4 čeká.
Ano, asi byste měl běžet, seržante.
Ten míč se sám nekopne, že ne?
Nejsem tělocvikář, jsem matikář.
Ne, pardon, ne. Nemůžu to udržet.
Zkoušel jsem to, ale hlava mi to nebere.
Takže… Pink. Připomnělo ti to jméno něco?
Jo.
Růžovou.
Plukovník Orson Pink. Ten chlapík, kterého jsme poznali na konci vesmíru.
No jo. Stejné jméno, ale vůbec mu není podobný.
Hodně se mu podobá.
Vážně? Nevím. Kdo by si pamatoval tělocvikáře?
No nic.
Co to děláš? Co tam je?
Takže…
- je tady? - Kdo jako?
Ten s kým chodíš na ty vážný rande.
Pokud je, slibuješ, že začneš mluvit jako normální lidská bytost?
- Slibuju, že ne. Jsem milej. - Doktore?
- Claro, máš hodinu volna? - Ne. Ano.
- Dobře. Shakespeare. - Promiň, Adriane, ale co?
Aha… chápu.
- Co chápeš? - Nic. Vůbec nic.
Omluvte mě. -Musíme si promluvit o Bouři…
Ve světle změn k šesté formě Shakespearova modulu…
Ano. Pardon, samozřejmě.
Ano, ano, ne, ovšem, ovšem, ano.
Nevšímejte si tohohle staříka. Vy děcka se prostě bavte.
Proč mluvíš jako idiot?
Starám se o školu, nevěnujte mi pozornost.
Myslím, že musíme věnovat
té fascinující záhadě s jejím… neskončením.
Ano, dobrá připomínka.
Ach, Claro.
Co to má být? Co je s dnešními dětmi? Oswaldka miluje vojáčka
Říkala jsem, že můžete hrát šachy, ne že šachovnici budete hrát fotbal.
Jacku, Morgane, ukliďte to.
A ještě jedna pro štěstí.
Dobře. Teď už to máme.
Tak omrkněme, jak to tu chodí. Je čas zjistit, co se tu děje.
Haló?
Co děláte? Jste tam?
Zrcadlo, zrcadlo, pověz mi kdo je v zemi zdejší, nejnebezpečnější?
Něco se rozlilo v zeměpisný učebně. Potřebuju papírové utěrky.
- To neumíš číst? - Samozřejmě, že jo. A co jako?
Na dveřích je napsáno: "Nevstupovat."
Ne, je tam: "Padejte, lidi!"
No jo.
Nikdy nepiš ceduli, když jsi naštvaná.
Co jste tam dělal? Co je ta budka?
Školníkova budka. Každý školník má vlastní budku.
A proč tam je: "Policejní"?
Je tam policista, kdyby se něco dělo anebo tu byly děti.
- Utěrky, tady. Tak jdi, jdi. - Co byla ta zelená záře?
Vycházela z ní zelená záře, co to bylo?
Ovšem, že byla. Bez smrtícího paprsku by to nebyl pořádný policista.
A hele, zvoní, tak jdi.
- Nemáš někde krást? - Řeknu to ředitelovi.
Ano, dobře. Tak běž, dochází ti čas.
- Na co? - Na všechno.
Lidé mají velmi krátké životy.
Upřímně, byste měli všichni neustále panikařit.
- Tik tak, tik tak. - Jste divnej.
Ano, to jsem. A co ty?
Jsem rušivý element.
- Rád tě poznávám. - A já vás také.
- A teď padej. - Dobře.
Zdravím, slečno, pozdravujte vojáčka.
Promiň, co jsi to říkala?
Co tu dělala?
Chtěla utěrky. Je mi jasné, že máš spoustu otázek.
Klidně se ptej, na žádnou neodpovím.
- Jací byli? - Kdo?
Ti přede mnou. Tyhle věci ti prostě dovolili?
- Tahle škola je v nebezpečí. - Tak je dobře, že tu jsem.
- Kvůli tobě. - Mě?
Nebyl bys tady, kdy tu nebyla hrozba. A tvoje strategie ohrožuje školu.
- To nevíš. - Nevím nic,
protože jsi mi nic neřekl, což znamená, že bych to neschválila, takže ohrožuješ školu.
To je co?
Je to skener. Skenuju. Proč tě tu vůbec mám?
Protože by sis jinak musel vytvořit vlastní svědomí. Co skenuješ?
Jakákoliv mimozemské technologie tady, by se tam měla zobrazit.
Měl jsem učitelku, přesně jako ty.
A pořád máš, dávej pozor.
Co to sakra je?
Skovox Blitzer,
jeden z nejsmrtonosnějších zabijáckých strojů, co kdy byl vytvořen.
Nejspíš sem byl přilákán, kvůli artroním emisím.
Máte jich tady v tomhle prostranství hodně.
Má ve své arzenálu dost výbušnin, aby odstranil celou planetu.
Tak ho nech být.
Dříve nebo později vyjde z úkrytu
a nějací vojenští idioti se ho pokusí sundat.
Svět je plnej tělocvikářů.
Takže tvůj neskutečně nebezpečný plán je?
Nové hodinky. To jsem trochu zklamaná.
Tohle jsou velmi speciální hodinky.
Doktore?
Cvrnknul jsi mi do nosu?
Jsi neviditelný. Pane bože, to je skvělý!
Správně. Jsem neviditelný a skvělý.
- Je to jen otázka obrácení světelný vln. Počkej, vrátím se. | - Dobře, kde jsi?
Takže jsem dal Blitzerovi malý závan nehrozivé mimozemské technologie.
Dovedu ho sem, ale nechci, aby mě skenoval, proto ta neviditelnost.
Takže ho vedeš sem? Do školy? Do mé školy?
"Mé školy"? To leccos vypovídá.
Tohle je jediné vhodné prostranství.
Po škole jsem sestavil okruh časových min.
Chronodynové generátory.
Trochu nestabilní.
Zapnu je a Blitzera pohltí časový vortex,
a objeví se biliony let v budoucnosti. Jak snadné, trochu nudné.
- Potřebuju knížku a sendvič. - A mě. Nebudeš to dělat sám.
Tentokrát tě nepotřebuji. Uvidíme se zítra.
Půjdeme na nějaké pěkné místo. Starověký Egypt. Krokodilopolis.
Uctívají tam velkého krokodýla, takže to jméno užitečná náhoda.
Jdi se muckat se svým přítelem.
No tak.
Nejsem včerejší. To rozhodně ne.
Takže jsi ho poznal?
Možná mi připomněl jistého šviháckého mladého cestovatele časem.
Ovšem, že jsi ho poznal.
Pardon. Je to hloupé. Podcenila jsem tě.
- To nic, je tu spousta na podceňování. - A líbí se ti?
Ano, líbí se mi. Velmi, velmi moc.
Jdi domů se muckat. Doktor ti to přikazuje. Jdi.
- Tentokrát tě poslechnu. - Sláva.
Slečno Oswaldová.
- Ach, pane… pane Pinku. - Pořád to dnes platí?
Protože jsi měla tvůj výraz, když to chceš odložit.
Mám na to specifický výraz?
A já bych řekl, to je v pohodě, možná něco mám, takže…
Něco?
- Takže zítra? - Zítra je rodičák.
To nepotrvá věčně.
Ne, to nepotrvá.
- Co si o něm myslíš? - O kom? O školníkovi?
Odkud se vzal? Co byl předtím?
Nevypadá jako školník.
No, o tobě mluví velmi pozitivně.
Každopádně. Dobrou noc, slečno Oswaldová.
Dobrou noc… pane Pinku.
A začínáme.
Domove, sladký domove.
Muckání zrušeno, pokud potřebuješ pomoc…
Doktore?
Seš neviditelnej?
Ty hodinky mu zabavím do konce školního roku.
Kde jsi, moje Šípková Růženko?
Mám tě! Pojďme tančit!
Doktore?
Kde jsi?
Haló?
Devět stop pochyby. Přeskenovat.
Terč znovu získán. Úspěch, úspěch.
Tak pojď, tak pojď, tak pojď!
Nezaclánějte!
Už to není daleko. Pojď.
Devět stop rozbor dat. Následovat.
Bingo.
Terč znovu získán.
Haló?
Co? Červená? Červená. Ne. Ne, ne, ne, ne, ne!
Škála jedna celá čtyři. Devět. Sken kompletní. Problém. Problém.
Poslouchej, jsem neozbrojen. Jsem mírumilovný. Rozumíš?
Vím, že bys na téhle planetě neměl být, ale můžu ti s tím pomoc.
Problém. Řešení: zničit!
- Chci si s vámi promluvit. - Zpátky! | - Problém. Řešení: zničit!
Nepřibližuj se!
Časové narušení.
Varování! Varování! Časové selhání.
Doktore, přestaň!
Doktore!
Varování selhání systému. Zrušit. Zrušit.
Skvěle, sporťáku, úžasná práce!
"Co to je? Chronodynový generátor?
Tak to prostě deaktivuji, co?
Mám plavecký certifikát, tak to mě kvalifikuje, abych se pletl do technologie.
Nevadí, že někteří lidi se pokouší zachránit planetu.
Ale ne. V mojí hlavě je jen místo na přespolní běh a pravidla ofsajdu."
- Danny, co tu děláš? - Kontroloval jsem ho.
Něco chystal. Pohrával si s elektřinou, ale co to…?
Ne. Co…?
Viděla jsi to? Řekni, že jo.
Viděla. Doktore, jsme v bezpečí, je planeta zachráněná? Je pryč?
Ano, ano, ano, aspoň zatím. Ale jde o to,
že chronodynové generátory musejí být přesně vyrovnané, aby vytvořili vortex,
ale tady seržant, jeden přemístil.
Ale chronodyne fungoval. Je pryč.
Ale ne dost daleko.
Vortex se zde znovu objeví, ale ne za biliony let.
Tak kdy?
74 hodin. Tři dny.
Mám tři dny, abych vymyslel úplně něco jiného, protože ví, co očekávat.
Proskenoval mě, a jak mě uvidí, tak mě zabije, díky sporťákovi.
Claro, proč s ním tak mluvíš?
Proč používáš slova jako chronodyne?
Byla ta věc z vesmíru?
Pane bože, jsi z vesmíru!
Jsi vesmířanka. Říkala jsi, že jsi z Blackpoolu.
Je to hra!
Pro letní oslavu.
- Cože? - Ano, je to hra. Sklapni, je to hra.
Nacvičujeme hru. Ani muk! Je to překvapení!
A ten vortex je jen hra světel.
Velmi chytré.
A ta věc je jeden ze žáků. V kostýmu.
Hodně, hodně dobrým kostýmu.
- Jak si myslíš, že jsem hloupej? - Raději bych to nečísloval.
Nejsem pako, Claro.
A on není školník.
Je…
tvůj táta. Tvůj vesmírnej táta.
Geniální.
To je velmi, velmi, brilantní uvažování.
Jak si myslíš, že můžu být její otec, když vypadáme, že jsme stejně staří.
- To teda nevypadáme. - Nechtěl jsem tě urazit.
- Dobře, vymažu mu vzpomínky. - Doktore, přestaň!
- Malej mozek, to nepotrvá dlouho. - Je můj přítel.
Pokusím se nevymazat všechno. Něco tam nechám.
Je můj přítel. Myslela jsem, že to víš.
- On? | - Ano, on. - Ne, není.
- Ano, je. | - Ano, jsem. - Ale je tělocvikář.
Ty by sis s tělocvikářem nevyšla.
To je chyba. Vybrala sis špatně.
Nejsem tělocvikář. Jsem matikář!
Jsi voják. Proč bys chodila s vojákem?
- Proč si nesehnat psa nebo kytku? - Protože ho miluju!
Proč bys to říkala? To je součást té hry?
Žádná hra není.
S tebou to je dneska jako na houpačce.
A co ten pěknej, ten s motýlkem?
Adrian? Ne. Je to jen kamarád a není můj typ.
Claro, vysvětlíš to?
Kdo je ten chlap?
Doktor je…
- Pokračuj. - Ano, vysvětluj.
- Proč jsi ho nikdy nezmínila? - Protože…
je mimozemšťan.
- A ty taky? - Ne, pořád jsem z Blackpoolu.
Já a Doktor cestujeme vesmírem a časem.
Exponát A.
Jmenuje se to TARDIS, ale je zamaskovaná jako stará policejní telefonní budka.
Je větší zevnitř.
A je větší zevnitř než zvenčí.
Tadá!
A cestujeme s ní po vesmíru.
A co ta věc? Přivedl jste ji sem?
Ne. Ale ochráním vás, před tou… věcí.
- Říkal jste, že se vrátí. - Ano vrátí. Díky tobě.
Tohle je škola.
Musíme evakuovat. Zavolat armádu.
A to by byla ta nejnebezpečnější věc.
- Jsi si jistá, že výmaz paměti nepřichází v úvahu? | - Jsem.
Potřebujeme pomoc. Tohle je nouze.
Odveď ho. A umlč ho. Je mi jedno jak.
- Mám spoustu práce. Zas. - Budeš v pořádku?
Proč bych neměl být? Byl jsem v pohodě, než jste sem vešli.
Vy mě prostě ignorujete?
Pojď, Danny. Je to v pořádku.
Budeš v pohodě. Rozpochybuj ty nohy.
To je ono. Sejdeme schody. Ano, tak.
Tohle se dá vysvětlit a všechno bude v pořádku.
A až bude po všem, můžeš dokončit práci.
Co tím myslíš?
No, vysvětila jsi mu mě. Ale nevysvětlila jsi ho mně.
O čem přemýšlíš?
Řekni něco.
Takže... je tu mimozemšťan, který dříve vypadal jako Adrian.
Pak se proměnil v skotského školníka
a sem tam, když se nekoukám, tak s ním někam utečeš.
- Neutíkám. - Miluješ ho? | - Ne.
Fakt jsem měl těch lží dost.
- Takhle ne. - Je i jinej způsob?
- Víš, co myslím. - Právě, že nevím.
Vím, co my říkáš, což není vždy pravda.
- Danny… - Proč to děláš?
Proč s ním odlítáš v té budce?
Pravdu, prosím. Alespoň jednou.
Protože…
je úžasný.
Protože… vidím divy.
Dobře.
Na co myslíš?
To je dobrá otázka.
Je to zvláštní, skutečně víš, co si o tobě kdo myslí,
když ti řeknou všechny lži, které ti navykládali.
Říkáš, že jsi viděla divy, že jsi viděla úžasné věci
a tajíš je.
Přede mnou.
Tak co si o mně myslíš, Claro?
- Prosím, řekni mi, jak to napravím. - Prostě chci vědět, kdo jsi.
Víš, kdo jsem.
Když jsi s ním.
Když jsi s Doktorem.
Dobře, myslím, že máme čas, než začne rodičák.
Neviditelný hodinky? Čekal jsem prsten.
Zmáčkni to tlačítko a jsi neviditelný. A uvidíš mě s Doktorem, moje druhé já.
Úplně stejné další já. Dobře?
Dobré odpoledne. Díky, že ses držela stranou.
Doufám, že jsi sebou nevzala Davea.
Jmenuje se Danny. A ne, nepřivedla.
Všechno jsem mu vysvětlila. Chápe to, všechno to zval skvěle.
Podej mi ten synestik.
Takže až se Blitzer vrátí, tak ho s tímhle chytneš?
Bude to dlouhá, složitá práce. Zabere mi to alespoň den.
Pokud se mnou lidi budou mluvit. Takže, mluv dál.
Pokud se vrátí ve čtvrtek, seš si tím jistý? Říkal jsi, že chronodyne je nestabilní.
Pokud chceš někoho otravovat, tak jdi otravovat sporťáka.
Učí matiku.
- To je škoda, matiku mám rád. - Není to voják.
Zajímavé.
Co?
Nudím se.
Pojďme někam za zábavou, co říkáš?
Chceš vidět zmraženou Temži? Ach, ty mrazivé trhy.
Nemůžeš, je tu Skovox.
Je to stroj času. Hned se vrátíme, jako vždycky.
Jen se ujisti, že nebudeš mít opálení anebo neztratíš končetinu.
Myslím, že teď raději ne.
Nikdo jsi neřekla ne. Ani během večeře.
Pamatuješ, jak si musela jíst dvě jídla za sebou?
Myslím, že s tou školou v nebezpečí…
- Danny! Proč jsi…? - Už věděl, že tu jsem.
Proto tak mluví. Dělá se chytrým.
Když se to zmiňuje, to že jsem Pán času,
tak cítím auru světelného štítu, když je přímo vedle mně.
Pán času! To jsem mohl tušit.
Co jako?
Akcent je dobrý, ale vždy poznáš šlechtu.
- Je to v jejich… přístupu. - Danny…
Takže, Páni času, salutuje se jim?
- Rozhodně ne. - Pane!
A neříkej mi, pane.
Jak si přejete, pane. Rozhodně, pane.
- A můžeš zmizet z mojí TARDIS! - Ihned, pane.
Doktore, tohle je hloupý, není to fér.
Jedna věc, Claro. Jsem voják. Vinen v plným rosahu. A vidíš jeho?
- Je důstojník. - To nejsem!
Jsem ten, co přenáší oheň.
- On je ten, co ho zapálí. - Ven. Teď.
- Hned, pane? - Ano.
- Mám rozhod? - Ano, máš!
To je on. Podívej se na něj teď.
Takový je.
No myslím, že to šlo docela dobře.
Danny… ještě nemůžeš jít domů. Je rodičák.
Lidi.
Nikdy se nepoučím.
Co je v té budce?
Policajt tam není, co?
Chceš vědět, co tam je? Řeknu ti, co tam je.
Je to stroj čas, a taky cestuje po vesmíru.
A obvykle to obsahuje muže, který prostě chce pokračovat v práci,
aby zastavil konec světa, ale je pořád rušen nudnými malými lidmi.
Cool!
Takže to je vážně vesmírná loď?
Mluvím vážně, pokouším se zachránit tuhle planetu.
Pro mě to je stejně konec světa. Je rodičák.
Skutečně se jmenuješ Rušivý element?
Courtney Woods. Mohu jít do vesmíru?
Dám ti vědět. Možná budu mít volný místo.
Ale nyní ne.
Dva dny? To zvládnu.
Dobře, je vše připraveno? Je čas vypustit hordy.
A koukněte, kdo je vepředu.
- Kdo to je? - Rodiče Courtney Woods.
- Může se o ně někdo postarat první? - Bez problému. Dnes zvládnu cokoliv.
Ne, ne, ne. Ne, ne, ne, ne!
Řekl bych, že ano, Courtney je rušivý element.
Ano, ale vloni jste řekl, že je velmi rušivý element.
Takže to se asi počítá jako zlepšení.
Omluvte mne, myslím, že mne chce vidět školník.
Omlouvám se, paní Christodolová, myslím, že mě taky chce školník.
A co moje Angelina?
Ano, je skvělá, jo, vážně skvělá holka. Jednička s hvězdičkou.
Nejlepší ze třídy. Omlouvám se.
Ale, vlastně, mohla by zlepšit písmo.
Jsem si jistý, že se brzy vrátí.
Vypadá to, že Courtney o nich měla pravdu.
- Co se děje? - Otevírá se vortex.
- Říkal jsi ve čtvrtek. Hned do haly. - Sporťáku, sklapni.
Claro, proskenuje to prostranství, pokud se dostane na rodičák, tak je zabije.
- Musíme je evakuovat. - SKLAPNI!
Rychle. Co mám udělat?
Bude tu každou chvíli. Jdi do haly.
Dej mi trochu helikónové energie, nastavení číslo 41,
ne dýl jak tři vteřiny. Podávej mu to náhodně.
Zabav ho, odveď ho ho od haly a dej mi dvě minuty.
- A pak co? - Prostě běž přímo k TARDIS.
Ale nemáš to připravený. Říkal jsi, že to potrvá den.
Ano, no, přehodnotil jsem to do dvou minut. Nejspíš. Claro, běž!
- Už běžím. - Používáš ji pro návnadu?
Ne, pro návnadu. Jako návnadu.
To tě v té škole pro pitomce nic neučili?
Můžu něco udělat?
Ano, ano, je to velmi důležité.
Nepleť se nám!
Nerušit časový zámek. Oprostit od skenování.
A je to tady.
Blížící se stop identifikován helikon zahájit znovu zaměření.
Terč získán. Zničit.
Terč je v dosahu.
Problém. Řešení: Zničit!
- Zničit! - Doktore, musí to být teď!
- 20 sekund! - Zničit, zničit!
Doktore!
- Jsem zelenej? - Seš!
Stop! Skovox Blitzer!
Očekávám rozkazy.
Skovox zbrojíř. Zastavit analyzování!
Nadřízený poznán. Vzor 110. Rozkazy. Rozkazy.
Proč tě poslouchá?
Poslouchá svého nadřízeného. Je to hrubá kopie. Má mě za generála.
Zahájit zadání. Zahájit ukončovací protokol.
Žádný konflikt. Závěr?
Problém: řešení.
Závěr.
Chybí konečný vstupní kód. Nouzové ukončení.
Zahájit sebedestrukci. Za devět... osm...
- Zapomněl jsem na konečný kód! - Sedm... šest... pět...
- Udělej to teď! - Potřebuju čas. Rozptyl to, Claro!
Co můžu dělat?
Skovoxi, tady!
Pod útokem.
Zbrojníku stop potvrdit stop anulovat konečný kód.
Kód přijat. Ruším sebedestrukci.
Rozkazy přijaty. Stop. Stop. Stop.
Pane bože! Pane bože, byl jsi úžasný!
Pane bože, byl jsi tak brilantní.
No jo, bylo to v pohodě, co?
Byl jsem celou dobu za tebou.
Musel jsem se ujistit, že jsi v bezpečí.
Jsi v pořádku?
Jo.
Jen v pořádku?
To je dobré, na tom nezáleží.
Není třeba, aby mě měl rád.
Nezáleží na tom, jestli mě má rád anebo nenávidí.
Prostě musím být pro tebe jednou věcí.
Mám pravdu, Doktore?
Ano.
Co? Nechápu to.
Musím být pro tebe dost dobrý.
Proto je naštvaný. Pro případ, kdybych nebyl.
No, právě zachránil celý svět.
Jo, jo.
Dobrý začátek.
Sbohem, Skovoxi Blitzera. Užij si válku.
Takže, Courtney Woods, už jsem tě zaujal?
Vlastně je mi trochu zle.
Může to být trochu zdrcující.
Ale hele. Olveronská hvězdokupa.
Miliony hvězd. 100 milionů obydlených planet.
Ach, ano. Něco se rozlilo.
Tak co si myslíš teď?
- O Doktorovi? - Jo.
Je v pohodě, ne? Pod tím vším.
Dobře. Řekni mi, co si myslíš.
Znám lidi jako on. Sloužil jsem pod nimi.
Tlačí tě učiní tě silnějším,
dokud neděláš věci, o kterých se ti nesnilo.
Dnes jsem to viděl. Udělala jsi přesně to, co ti řekl.
Ani jsi nebyla vyděšená.
A měla jsi být.
Věřím mu. Nikdy mě nezklamal.
Dobře.
Pokud tě někdy zatlačí příliš, tak mi to musíš říct,
protože vím, jaké to je.
Řekneš mi, pokud se to stane, jo?
Jo. Máme dohodu.
- Ne. Je to slib. - Dobře, slibuji.
- Pokud ho porušíš, Claro, tak je s námi konec. | - To neříkej!
Říkám to, protože, když mi neřekneš pravdu,
tak ti nemůžu pomoc. A nevystál bych, abych ti někdy nemohl pomoc.
Je to jasné?
Ano. Velice.
Bylo to šílený. Byl to jako film, nebo jako něco v telce,
jako s sci-fi zbraněmi.
Zní to jako Skovox Blitzer. Pár jich tu máme.
- Nedával bych si to za vinu. - Pokud bych…
Pokud bych…
Moment. To nedává smysl.
Mě to smysl dává.
Jak jsem unikl? Nepamatuju si, jak jsem se odtamtud dostal.
No, k tomu jsem se dostával. Obávám se, že jste se vlastně z toho nedostal.
Tak jak jsem se sem dostal?
No… to je dobrá otázka.
Kde to jsem?
Jaké jméno byste chtěl? Je jich tu spousta. Posmrtný život.
Země zaslíbená. Nadržuju Nesféře.
Pane bože.
Pardon, dnes má napilno.
Takže… nějaké otázky?
PŘÍŠTĚ
Zdravím, Země. Musíme učinit hrozné rozhodnutí.
Nevinný život, nebo budoucnost lidstva.
Jakoukoliv budoucnost, by lidstvo mohlo mít, záleží na volbě učiněné právě teď a tady.
Rozhodnutí učiněno.
Překlad: Blackthunder
TRANSLATORS OF RASSILON facebook.com/ToRassilon
Pro úryvek z Pýchy a předsudku byl použit překlad Evy Kordysové
www.doctorwho.cz