Kdysy to byla planeta, stejná jako jakákoliv jiná…
… a nedůležitá.
Tato planeta vyslala vesmíru zprávu.
Zvon zvonící hvězdami do všech temných koutů vesmíru.
A všichni se přišli podívat.
Ačkoliv nikdo zprávu nechápal,
všichni, co jí slyšeli, začali se bát.
Až na jednoho muže, jenž zůstal na Vánoce.
Přináším důkaz odvahy a přátelství.
Co je tahle loď zač a proč jste tady?
Identifikujte se rasou a planetou původu.
Vyhladit!
- Vyhladit! - Madlo?
- Vyhladit! - Vyhladit!
- Madlo?
Madlo?
Vyhladit!
Na každý lodi po mě střílí.
Madlo, řekl jsem "Dej mě na loď"
Neřekl jsem "Dej mě na Daleckou loď."
Nedávej mě na Daleckou loď, když mám urvanou část Daleka.
- Nenaznačil jste preferenci. - Použij hlavu!
Máme tu spoustu alternativ. Jsou tu všichni.
Dalekové, Sontarani, Terileptilové, Slitheeni.
Ani nebojují, jenom parkují. Proč?
Zpráva byla obdržená napříč vesmírem.
Ano. Zpráva, zpráva. Ani já jí nemůžu přeložit.
- Proč tu všichni jsou, když tomu nemůžou rozumět? |- Jste tu také.
Mám obsedantně kompulzivní poruchu, jaká je jejich výmluva? Co tahle zpráva znamená?
A připomeň mi, že musím připojit telefon do konzole.
- Tohle je směšné. - Upozornění. Informace dostupná.
Dobře.
Musíte připojit telefon do konzole.
Ne, ne. Ne, ne, ne, ne. Připomeň mi to později.
- Kdy? - Později. Vyber čas.
- Kdy? | - Nevím. Jakýchkoliv čas. Kdy si myslíš, že zapomenu.
- Kdy? | - Vezmi náhodné číslo, vyjádři ho
jako množství minut a až ten čas vyprší,
připomeň mi, že musím připojit telefon do konzole.
- Souhlas. - Jak ty kyber-večery musí letět.
Halo, tady je TARDIS.
Mám nouzovku. Jsi můj přítel.
Páni. Dobře. Možná jsem trochu ze cviku, ale kouknu do manuálu.
Ne, ne. Vlastně opravdu ne.
To bylo rychlé, tohle je jak na horské dráze.
- Potřebuju přítele strašně rychle. - Doufám, že budeš k tomu dalšímu milejší.
Ne, sklapni! Vánoční večeře, já vařím.
- Takže? - Takže jsem si…
náhodou vynalezla přítele.
Jednou jsem to zkusil, není snadné se zbavit androida.
Ne androida, ale předstíraného. Imaginárního.
- A má přijít na vánoční večeři. - Jo.
Madlo, to je nová loď. Vezmeme tentokrát TARDIS.
Prostě přijď na štědrovečerní večeři.
Prostě přijď a buď moje rande.
Promiň, poslední jsem nestih. Musím pádit.
Nebuďte, vyděšení, přiházím v…
- Pozor! Pozor! - míru! Ne.
Vetřelec objeven. Vetřelec bude upgradovén.
Pardon!
Potřebuju tě. Vařím štědrovečerní večeři.
Střílej po mě Kyberlidi!
- Nemůžeš dělat oboje? - Jo, proč by ne?
ČAS DOKTORŮV
Veselé Vánoce!
- Jak je na tom krocan? - Skvěle. Jo, jo, skvěle.
No, mrtvý a sťatý, ale to jsou vánoce, když jste krocan.
Vlastně. Možná si dám ještě trochu.
- Tady máš, babičko. - Dala jsi ho tam dost brzy?
- Tati, dala. Telefonoval jsi mě. - A dal jsem ti e-mailem instrukce.
Jo, rozhodně jo.
Doktore, moc tě potřebuju…
Claro!
No, zastav! Nehejbej se, nic nedělej!
- Proč? Co je? Co je špatně? - Jsi nahý.
Jo, jsem nahý. Zajímal jsem se, jestli si všimneš.
- Proč jsi nahý? - Protože jdu do kostela!
Lepši?
To byla rychlovka.
Hologramové oblečení, promítáno přímo na oči.
- Stále jsi vespod nahý? - Všichni jsou vespod nazí.
To neříkej, jsou Vánoce. Pojď poznat mnou rodinu.
Ahoj, tak, tady je.
Ahoj, Oswaldovi! Ahoj, veselé Vánoce.
Ahoj, ahoj.
Ahoj, krasavče.
Chcete si zahrát Twister?
Takže… tohle je Doktor. Můj přítel.
Nikdo ho nepozdraví?
Ahoj.
Na moment mě omluvte.
Možná mám způsob, jak prolomit ledy.
Proč to hologramové oblečení, nepromítám taky do jejich očí?
Takže, aby bylo jasno, kromě mě nikdo nevidí tvé oblečení?
A možná začínáme způsobovat napětí.
Zahrajeme si ten Twister?
- Běž do kuchyně! - Co? Pardon.
Pardon… je to Švéd.
Doktore, prosím!
- Tohle nebude nikdy fungovat. - Co je špatně? Není hotový?
Slušný veterinář by mu dal ještě šanci.
- Tak... použij aplikaci. - Jakou?
Na šroubováku, dělej!
Nedělá krocana.
Nic nedělá krocana. Potřebovala bys stroj času.
Co?
- Nemůžeš takhle používat TARDIS. - Jako co?
Promeškání narozenin, restaurační rezervace.
A prosím, nauč se používat iPlayer.
Vaření ve vortexu?
Jo, vystavení časovém větrů.
Buď to bude pochoutka, anebo to snese pár vajec.
Informace dostupná.
- Co to je? - Jen trocha Kyberčlověka.
Dostane nás do kostela v čas.
- Vyvinul jsem chybu. - Všechno organické je pryč,
ale furt má databanky. Našel jsem ho na Maldovarském trhu.
Planeta identifikována, z analýzy zprávy.
Cool. Takže, řekni nám, jaká to je planeta. Povídej.
Zpracovávám oficiální pojmenování.
Zpracovávám.
OK, nespěchej, zlato.
Proč prostě nezajdeš dolů a nepodíváš se?
Je to stíněný. Ani TARDIS to neprolomí.
Gallifrey.
Co jsi to řekl?
Gallifrey.
Co to plácáš? Gallifrey? Co tím myslíš?
Potvrzeno.
Oficiální pojmenování - Gallifrey.
Vidíš to?
Gallifrey je můj domov, poznám, když ho vidím.
Tohle není Gallifrey!
- Doktore, jsi v pořádku? - To není Gallifrey. Ta je pryč.
Ledaže…
Ledaže bys jí zachránil. Myslel sis, že jsi mohl.
I kdyby přežila, je mimo tenhle vesmír. Tohle není můj domov.
Nemůže být.
Co je tohle?
Papežský server.
Je to jako velký létající kostel.
První loď, která dorazila. To oni zastínili planetu.
Můžou nás dostat dolů.
Kamarádka?
Tasha Lem, matka představená.
Zve nás na palubu.
Proč?
- Protože jsem ji požádal. Spolkni to. - Co to je?
Tvá hologramová projekce. Do kostela nemůžeš oblečená.
Připadá mi, že na sobě nic nemám.
- Já vím, uvolňující, že? - Co tohle je?
Kostel Papežského serveru. Bezpečnostní uzel známého vesmíru.
- Bezpečnostní kostel? - Jo.
Chránící lidi v tomto světě, i v tom dalším.
Chovám v úctě a velebím Matku představenou.
Vítejte v Kostele Papežského serveru.
Vaše nahota je oceněna.
- Ahoj, zlatíčka. - Miluju tu sutanu.
Tvoje nové tělo? Otoč se.
Tohle už mám celá staletí.
Ale je hezké. Pevné.
Ahoj! Jsem tady taky.
Claro, tady je Tasha Lem. Šéfka kostela Papežského serveru.
Tash, ho-ho-ho, tohle je má…
… spolupracovnice, Clara Oswald.
Slečna, Clara Oswald.
Jdeme do mé modlitebny.
Všechna pocta udělena, žádná oběť není třeba.
Byla to Tasha, kdo zastínil planetu.
Ale můžeš mě tam propašovat, že jo, Tash?
Mám podmínky.
Mám s Doktorem soukromé věci k projednání.
Můžeš nás omluvit?
Všechno co mi musíš říct, můžeš říct před Clarou.
No, celkem hodně.
Asi tak polovic. Možná, jenom ždibínek.
Méně.
- Vlastně, nevadilo by ti počkat tady? - V pohodě…
… jdete si sehnat pokoj. - Jo, jasně.
Ne, nech toho!
Šéfka psycho-vesmírnejch jeptišek. Celej ty.
Tak…
Doktore?
Ten oltář vypadá jako postel.
Ta postel vypadá jako oltář.
Jo.
Promiň mi.
Ta zpráva…
… vysílá skrz veškerý prostor a čas.
Jak ses cítil?
Cítil?
Každá vnímající bytost, která detektovala signál, něco cítila. Něco zdrcujícího.
Co?
Strach.
Čistou, naprostou hrůzu.
Viděla jsem tě a pak jsem tě zapomenula. Jak to funguje?
Co je ten signál, odkud pochází?
Je to osada.
Lidská kolonie, úroveň 2. V podstatě farma.
Dobře. Někdo se tam byl podívat?
Jakékoliv loď přistane a další budou následovat. Bude to krveprolití.
Naštěstí jsme se sem dostali první a planetu zastínili.
Udržujeme příměří, jak je blokujeme všechny.
Dalekové, Kyberlidé - stačí jedni z nich, aby tu vaši ochranu prolomili.
Možná. Ale bojí se, pamatuješ? Nikdo nechce jít první.
- Já jo. - Počítala jsem s tím.
Vyzpovídej se.
Co jste zač? Proč na vás pořád zapomínám?
- Vyzpovídej se. Vyzpovídej se. - Co?
Jsi v pořádku?
Fajn.
Jo, fajn.
Pardon.
Tohle je můj osobní teleport.
Můžu tě poslat kousek od města.
Najdi zdroj zprávy a teleportuj se zpátky, máš hodinu.
A rušíš svým životem, že nezpůsobíš žádné potíže.
Copak jsem blbej? Neodpovídej.
- Co? - Nejsem idiot.
Všichni tady jsou trénovaní vidět skrz hologramy.
Skvěle.
Dej mi to. Dolů žádnou technologii nevezmeš.
Co můžu provést s klíčem? Ty… dovnitř… hned.
- Mohl by sis zavolat TARDIS. - TARDIS nefunguje na dálkové ovládání.
Fajn, když se budeš cítit líp, tady máš.
Pamatuj. Chci tě zpátky za jednu hodinu.
- Zima, strašná zima. - Neboj.
V hologramu je tepelný filtr, za chvíli se nakopne.
Malé sladké zasněžené městečko a půlka vesmíru ve strachu.
Proč?
Pane bože.
Co?
Něco je pod sněhem.
Co to je?
Je to studené.
Dobře, jen stůj opodál, Claro.
Je to kámen. Je to jen kámen. Je to jen socha.
Claro, běž od toho!
Claro, stále se na to dívej! Neohlížej se! Ani… nemrkej.
- Co to je? - Pod sněhem je Plačící anděl.
Vypadá jako socha, ale není. Můžeš vyndat nohu?
- Pokud si vyzuju botu. - Žádnou nemáš. |- Dobrá připomínka.
- Prostě tahej, silně! - Snažím se!
Raz, dva, tři!
Lezou ze sněhu! Pane bože!
- Pořád se na ně dívej. Na všechny. - Proč?
Jsou kvantové uzamčení. Nemůžou se hýbat, když se na ně někdo kouká.
Co to dělají?
Jako všichni ostatní, museli se dostat Tashiným štítem.
Stále je sleduj!
Nemůžu! Nevidím! Mám sníh v očích!
- Musím sem přenést TARDIS! - Nemůžeš jí ovládat na dálku.
- Ne, ale může se zaměřit na klíč. - Ale vždyť ti klíč vzala! |- Jeden z nich.
Motory se aktivují.
Starý trik s klíčem v kštici. Klasika!
Dobře, zaměřuji se na tajuplnou zprávu.
To se mi líbí: Tajuplná zpráva!
- Ty sis oholil hlavu? - Jo.
Byl to chytrý plán, jak nás dostat štítem.
Prostě ses jeden večer nudil, co?
Jo, trošičku jo.
- A to se ti stalo i s obočím? - Ne, je jen decentní.
Dobře, přistávám blízko zdroje signálu.
Přepnu motory na tichej pohon, nemusíme dělat povyk.
- Dej si to zpátky. - Proč?
Tvoje uši jsou jak torpéda.
Já vím!
Je skvělé mít zase oblečení. Tohle je mnohem lepší, nemyslíš?
Tak, tak co tu máme?
Jsou 2 hodiny odpoledne. Musí tu být velice krátké dny.
Ta zpráva přichází z této věže.
Ahoj! Nazdárek!
Jsme pár z vedlejšího města.
Jmenuju se nejspíš Hank nebo Rock, nebo tak nějak.
- Nebo Daisy? - Sklapni.
Ahoj, rád vás poznávám, pěkný sníh.
- Moc rád vás také poznávám. - Velice. Velice.
Jsem Doktor. Jsem Pán času z planety Gallifrey,
Ukradl jsem stroj času a utekl, a odjakživa jsem opovrhoval hlavním zákonem svých lidí.
To není úplně to, co jsem hodlal říct.
Já jsem učitelka Angličtiny z planety Země,
a utekla jsem s mužem z vesmíru, protože se mi vážně lí…
Myslím, že byste měli přestat mluvit, než si na to zvyknete.
- Zvykneme na co? - Jak se jmenujete?
- Veselá osobnost maskující panovačnou a musí být stále v kontrole. I- Mám paruku!
Aha, chápu. Jasně. Je to pole pravdy.
To je tak malebné. Neviděl jsem pole pravdy už léta.
- Nosím paruku, - Nikdo tady nemůže lhát.
Obzvláště takhle blízku k věži.
Nečiní to život trochu obtížným?
- Vůbec ne. - Ano.
Jak se jmenuje tohle městečko?
- Vánoce. - Ne, je červenec.
Ne, tohle městečko. Tohle městečko se nazývá Vánoce.
Mějte se tu dobře.
Mějte se.
- Jak se může město jmenovat Vánoce? - Nevím.
Jak může být ostrov Velikonoční? Možná tu je jen pěkně.
Skoro mě mrzí, že musím zjistit, co je tu špatně.
Tady seš.
Co ti tak dlouho trvalo?
Co je? Je to jen prasklina ve zdi.
Já to věděl.
Vždy jsem věděl, že to není konec.
Co to je?
Prasklina v kůži reality.
Malý odštěpek od 26. června, 2010. Den, kdy vesmír vybouchl.
To jsem prošvihla.
Restartoval jsem ho, a všechno bylo zase zpátky. |- To je dobře.
Byla to má TARDIS, kdo ten výbuch způsobil.
Cítil jsem zodpovědnost. Ale jizvy zůstaly.
Konstrukční slabina v celém vesmíru.
A někdo se tudy snaží dostat do našeho vesmíru, odjinud.
No ovšem, no ovšem!
- Dává to smysl. - Dává? |- Ano.
Když se chceš probourat zdí, tak si vybereš nejslabší místo.
Aby ses probourala do tohohle vesmíru, vybrala by sis tuhle prasklinu…
Ne. Když ses snažíš probourat zpátky do tohohle vesmíru.
Řekl jsi Gallifrey. Proč jsi to řekl?
Analýza kompozice zprávy indikuje Gallifreyský původ,
dle databanek TARDIS.
- Řekl jsi, že Gallifrey je pryč. - Ne.
Řekl jsem, že je v jiném vesmíru.
Zpráva přichází odsud. A možná i to pole pravdy.
Pokud to jsou Páni času… Pokud to jsou Páni času…
Pečeť Gallifreyské Nejvyšší rady, ukradl jsem ji Vládcovi v Mrtvé zóně.
V jeho atomární struktuře je vštípený algoritmus.
- Použij to k dekódování zprávy. - Zpráva se dekóduje.
Analýza zprávy probíhá.
Informace dostupná.
Zpráva je požadavek o informaci.
Je to otázka. Proč nemůžeš říct, že je to otázka?
Je promítána skrz čas a prostor v opakujícím cyklu.
Nejstarší otázka ve vesmíru…
schovaná na očích.
Varování: překlad bude k dispozici všem životním formám v dosahu.
Překlad následuje.
Doktor kdo?
Spojte mě s Doktorem. Hned!
Otázka, kterou mohu zodpověď jen já. Pole pravdy, aby se zaručilo,
že nelžu.
Pokud udám své jménu, tak budou vědět, že našli správné místo…
… a že je bezpečné projít.
Páni času?
Dobře, co pak? Když odpovíš na otázku a oni se vrátěj, co se stane?
Musíš to vzít do TARDIS a zastrčit na nabíječku na šroubovák.
- Proč? - Peklo.
Nastane tu peklo, pokud se Páni času vrátí.
Je tu půl vesmíru a všichni chtějí zmáčknout spoušť.
Tak, prosím, jdi do TARDIS a udělej, co říkám.
Doktore, promluv se mnou.
Doktore! Postav se mi, hned!
Doktore!
Matko představená, potřebuji od tebe jen jednu věc:
Takhle planeta…
Jak se jmenuje?
Trenzalore.
Dobře, to je ono? Děláš něco chytrýho?
Když vyřkneš své jméno, Páni času se vrátí.
Když se vrátí, tak v míru.
Na tom nezáleží.
Setkají se s válkou, která nikdy neskončí.
Časová válka nastane znovu . Víš to, Doktore!
Hotovo.
Ne, neopovaž se! Ne, ne!
Žádají mou pomoc!
A když ji poskytneš, následkem bude válka.
Nedovolím to. Za žádnou cenu!
Vyřkni své jméno a tento svět shoří!
Ne, tahle planeta je chráněná!
Takže, lidičky na slovíčko. Díky.
Máme tu novinku: Vánoce mají nového šerifa.
Ahoj, všichni.
Já jsem Doktor.
Dávejte pozor! Všem modlitebnám a chórům Papežského serveru.
Obléhání Trenzaloru započalo.
Bude tu neplánovaná změna víry.
Od této chvíle,
zasvěcuji tento kostel jediné věci.
Tichu.
Doktor nevysloví své jméno
a válka nezačne.
Ticho… padne!
= Ticho padne. Ticho padne.
V čase, co následoval,
Papežský server usiloval o udržení míru mezi Doktorem a jeho nepřáteli.
Naše poloha je nezjistitelná Papežským serverem.
Komandére Skarre! To je poplach odhalení.
Náš neviditelný plášť je zkompromitován.
- Co je s ním špatně? - Nevím, nevidím ho.
Mně se zdá neviditelný.
Kostel Papežského serveru se omlouvá za vaši smrt.
Náležité posmrtné životy byly upozorněny.
Jak proudily dny a roky, Doktor dodržel slovo.
Na polích Trenzaloru stál jako ochránce S LÁSKOU OD DOKTORA
jak svého lidu, tak svého nového domova.
V průběhu času, Doktorovi nepřátelé, nalezli nové zvláštní způsoby,
jak vstoupit do Vánoc.
Jste tam?
Haló?
Přihořívá?
Je tu další!
Doktore! Doktore! Je tu další!
Spálit!
Doktor je vyžadován.
Tady máš.
- Tady máš, Barnabáši. - Díky.
Funguje to skvěle. Nenechej to znova na dešti.
- Zpravil jsem kola a anti-gravitaci. - Anti-co?
Možná jsem to přehnal. Tak, co pak tam máme dneska?
Ani se nepohni.
Dřevěný Kyberčlověk. Pěkný, to se mi líbí.
Málo vyspělý, a tak to nahoře nespustí žádný alarm.
Je tu povolené jen omezené množství technologie.
Poslal jsem instrukce do tvé zbraně,
aby obrátila polaritu a vystřelila zadem.
Protože stojíme v poli pravdy, tak chápeš, že nemůžu lhát.
Můžeš si proskenovat můj šroubovák, aby sis ověřil, že jsem to poslal.
Signál ověřen.
Možná jsem měl zmínit, že nefunguje na dřevo.
Pošleš svým kamarádíčkům nahoře zprávu od Doktora.
Řekni jim, že Doktor tu zůstává.
Další.
S každým vítězstvím městečko oslavovalo.
A tady porážím v páce Draconiana.
Za čas se zdálo, že Doktor zapomenul, že žil jiný život…
Vánoce jsou ubráněny!
… a lidé z městečka milovali muže, který zůstal pro Vánoce.
Nebudete opilou žirafou, pokud se neodvážete!
Nebuďte cool, lidi. Cool není cool.
= Cool není cool! - A jak se tenhle tanec jmenuje?
= Opilá žirafa! Opilá žirafa!
Je to tak! Veselé vánoce! Obejměte mě!
= Jo!
- Jak je na tom tátova stodola? - Spravil jsi tu netěsnost,
ale říká, že je teď větší zevnitř! - Pšt! Jinak to budou chtít všichni!
Co to je? Co to je za zvuk?
No!
Kde jsi byla těch 300 let?
- Co to je? - To je moje loď!
- Tvoje co? - Moje TARDIS. Tak jsem se sem dostal!
Znamená to, že odcházíš?
Co tady děláš?
- Byla jsem ve vesmíru. - Byla jsi v časovém víru!
Musela rozšířit silové pole. Není divu…
Není divu, že má zpoždění, když se musela táhnout s tebou.
Obelhal jsi mě.
Zachránil jsem tě!
- Ani ses nerozloučil! - Jsem na tebe naštvenej!
Já s tebou ani nemluvím!
Ach Doktore, spravuješ hračky a bojuješ s monstry.
Krocan ještě není hotový.
- Pořád se ptáaj na tu otázku? - Nikdy nepřestanou.
- Pojď nahoru, už je skoro čas. - Na co?
Úsvit.
Světlo tu vydrží jen pár minut, nechceš o to přijít.
Je to patová situace.
Nemohou zaútočit, abych nevypustil Pány času.
A já nemůžu utéct, protože by tuhle planetu spálili na uhel, aby Pány Času zastavili.
Po všech těch letech, jsem konečně našel místo, kde potřebují, abych zůstal.
Městečko jménem Vánoce! Mohlo to být horší.
Dobře. Tady máš, kamaráde. Pohodlíčko?
Pohodlí je irelevantní.
- Tak co, je to lepší? - Souhlas.
Hlavně v klidu, kamaráde.
Stárne.
Dělám pro něj, co se dá, ale…
Ale nemůžu sehnat součástky.
Znám ten pocit.
- Kde jsi sebral tohle? - Mám dodavatele. Růžový jsou nejlepší.
Vyvinul jsem chybu.
Neboj se, Madlo, jen sníš.
Slunce za chvíli vyjde. Vydrž.
Vyvinul jsem… chybu.
Vy…vinul jsem… chybu.
Madlo.
No tak. No tak. Ještě jeden úsvit, to zvládneš.
To zvládneš. No tak, vydrž.
Upozornění! Stav nouze! Upozor…
Madlo, co je? Co se děje?
Urgentní akce vyžadována!
Musíte připojit telefon… do… konzole.
Vrať se.
Madlo?
Madlo…
Díky, Madlo, skvělá práce.
Dobrá práce, kamaráde.
Co si myslíš o mém novém místě.
Vyjdu sem jednou denně na pár minut…
a připomínám si, co vlastně chráním.
Je to nádherné.
Proč jsi mě poslal pryč?
Protože pokud bych to neudělal, tak už bych tě dávno pohřbil.
Ne nepohřbil. Nenechala bych tě tady uvíznout.
Všichni nakonec někde uvíznou, Claro.
- Všechno končí. - Kromě tebe.
Dávala jsi pozor? Jsem už starý muž.
Ale neumíráš. Změníš se. Prostě se objevíš s novou tváří.
Ne, ne věčně.
Můžu se změnit jen 12krát. 13 verzí mě.
13 bláznivých Doktorů.
Takže, ty jsi 11., takže…
Zapomínáme na kapitána Bručouna?
Během Časové války jsem si Doktor neříkal, ale byla to stále regenerace.
Takže jsi 12.
10. regeneroval a zachoval si stejnou tvář. Tehdy jsem trpěl marnivostí.
12 regenerací, Claro.
Nemůžu to udělat znova. Tohle je kde skončím.
S touhle tváří. Tahle má verze.
Viděli jsme tuhle planetu v budoucnosti, pamatuješ?
Všechny ty hroby…
… a jeden z nich můj.
- Změn budoucnost. |- Nemůžu. - Máš TARDIS zpátky.
Myslíš, že prostě odletím a všechny opustím?
Ovšem, že ne.
Ale chráníš tohle městečko už 300 let.
- Nemyslíš, že je čas, aby to zkusil někdo jiný? - Nikdo jinej ho chránit nemůže.
Nebudeš tu věčně. Skončí to stejně, ať už uděláš cokoliv.
Každý život, který zachráním, je vítězství. Úplně každý.
A co ten tvůj?
Jen pro jednou, po tak dlouhé době,
nemyslíš, že máš právo o tom přemýšlet?
Promiň.
Neměla jsem to říkat. Neměli bysme se hádat.
Claro, vedl jsem tuhle hádku přes 300 let. Sám se sebou.
- Ale neměl jsi TARDIS. - Jo, no, díky tomu bylo zůstat mnohem snazší.
Pravda.
Doktore!
Hele, kdo se probudil.
Kostel Ticha vyžaduje vyjednáváni.
Tvoje práva a bezpečí svou posvěcené.
- Hned tam budu. - Posílám transportér.
Neobtěžuj se. Mám zpátky svou káru.
Setmělo se.
- Jo, už zapadlo slunce. - Už?
Všechno končí, Claro.
A dříve než myslíš.
Strážíš mou TARDIS, Barnabáši?
- Vrátíš se? - Ale no tak.
Však mě znáš.
Počkám.
- Moc nezastárla. - Ne. Nenávidí stárnutí.
Přistupte.
Vyzpovídej se.
Co je to za věci?
- Vyzpovídej se. - Zpovědní pastoři. Velice populární.
Geneticky upravení, abys zapomněla, co jsi jim řekla.
- Komu? - Tak vidíš.
Spokojen?
Kde jsou ty růžový?
Ečka. Jsi už takhle hyperaktivní.
Tak tohle je sladký. Během obležení si tu pořádáte dýchánek?
Má pravdu. Tahle situace nemůže pokračovat.
A nemůže taky skončit.
Hlášení!
Pán času vstoupil do pasti.
Proč jsi vůbec přišel na Trenzalore?
No, přišel jsem na Trenzalore a nic už to nemůže změnit.
Což vám ale nezabránilo se snažit, co?
To já ne. Kovarianánská kapitula se odtrhla.
Cestovali zpátky po tvé časové linii
a pokoušeli se zabránit tomu, abys dosáhl Trenzalore.
Takže to vy jste vyhodili do povětří mou TARDIS.
- Já myslel, že jsem nechal týct vanu. - Vyhodili tvůj stroj času,
a způsobili praskliny ve vesmíru, jako je i ta, z níž volají Páni času.
Osudná past.
Nemůžeš změnit historii, pokud seš její součástí.
- Zkonstruovala psychopatku, aby tě zabila. - Oženil jsem se s ní.
Nikdy bych se sem nedostal živý, nebýt River Song.
Nemám zájem měnit minulost, Doktore.
Chci změnit budoucnost.
Dalekové posílají denně posily, hledají válku.
Před třemi dny zaútočili na samotný server.
- Zaútočili na tohle místo? - Jak jste je zastavili?
Zastavili? Byl to masakr.
Proč jsi mě nezavolala? Mohl jsem pomoct.
Snažila jsem se.
Zemřela jsem v téhle místnosti, křičíc tvé jméno.
Ne.
Já zemřela.
Je zvláštní, co všechno vám vyklouzne z hlavy.
Ne! Ne, ne, ne, Tasho, prosím, no tak Tasho, ne. Bojuj s tím.
Tasho, bojuj s tím!
Odstup od Dalecké jednotky, Doktore!
- Ani byste neměli vědět, kdo jsem. - Informace týkající se Doktora
byla sklizena z mrtvoly Tashy Lem!
Vsadím se, že vám nikdy neřekla, jak se dostat na Trenzalore. Raději by zemřela.
Mnohokrát.
No, raději byste mě měli zabít. Ale předtím než to uděláte…
Doktor kdo? Doktor kdo?
Jsem tvrdej oříšek. Budu umírat věčnost.
Budu mít spoustu času, zodpovědět otázku.
Ach, panečku, co se stane pak, hoši?
Zemřeš v tichu, Doktore,
nebo zemře tvá společnice!
Fajn, dělejte. Zabijte ji. Zabijte ji!
Uvidíme, jestli se starám! Ale povězte mi, co uděláte pak?
Vidíš, jak Pán času zrazuje?
Zabijete mě každopádně. Jakej je v tom rozdíl?
Já se nebojím. To přenechám vám.
Vidíš, Tasho? O tomhle mluvím! TOHLE je ŽENSKÁ!
Vždy jsem věděl, že jsi bezpáteřní, ty i ten tvůj nesmyslnej kostel!
Proč jsem na tebe kdy spolíhal?
Nikdy nechtěj po jeptišce, aby udělala Doktorovu práci.
A je zpátky!
- Nikdy jsi nemohla odolat hádce. - Polib mě, až si řeknu!
- Tak by sis měla poprosit. - Sni dál.
Dostaň nás zpátky do TARDIS. Dokážeš to?
Jo. Ale rychle, Dalek ve mně se probouzí.
- Bojuj s tím. - Nemůžu. |- Poslouchej mě.
Celej život jsi bojovala s psychopatem v sobě. Sklapni a vyhraj!
- Tohle je rozkaz, Tasho Lem. - Silové pole vydrží chvíli,
ale bude upadat a už teď jsou tu porušení.
Tak to už není obležení, je to válka.
Je to na tobě. Bojuj s Daleky jak z venku tak zevnitř.
- Zvládneš to, vím to. - Chápu.
Máš svou TARDIS zpátky, že jo?
- Čas odletět pryč. - Tasho, prosím…
Prosím.
Díky.
Nebylo to pro tebe, ty pitomej egoisto.
Bylo to pro mír.
Odleť, Doktore.
- Je to hotové. - Co?
Tvůj krocan. Buď to anebo se probudil.
- Chceš trochu? - Tak jo.
- Máš nějaké talíře? - Mám i vánoční petardy.
Jedna věc.
Koukni na mně těma smutnýma očima, abych věděla, že nelžeš.
a řekni mi, že už mě nikdy nepošleš pryč.
Claro Oswaldová…
… nikdy tě nepošlu pryč… už nikdy.
Ten krocan voní skvěle!
Jo, voní to skvěle.
Perfektní.
Veselé vánoce.
Doktore?
Proč jsi ji přivolal zpátky, když neodcházíš?
Je to připomínka.
Krom toho, mohl bych odejít zítra.
Nebo pozítří.
Anebo den na to.
A tak na pole Trenzaloru přišli všichni nepřátele Pána času.
Tohle byla zima Doktora.
Za čas, když se ostatní rasy stáhly anebo shořely,
pouze Kostel serveru zůstal Dalekům v cestě.
A tak tito starověcí nepřátelé, Doktor a Ticho,
stáli bok po boku na polích Trenzaloru.
Veselé vánoce, všem. Veselé vánoce, všem.
Jsou tu jiné ryby v moři.
Lindo, myslím, že Clara o tom nechce mluvit.
Mám jen návrh. Mám list návrhů.
- Lindo. - Mohla by sis udělat chlapeckou kapelu.
- Nenávidím chlapecký kapely. - V tomhle věku ne.
- Tyhle petardy jsou na nic. - To já je koupila.
- Já vím. - Jsou nóbl.
- Nemají tam vtipy. - Přesně.
- Mají tam básně. - Jsou to víc dramatické petardy.
Mám ráda vtipy.
Řekni nám vtip, babičko. Znáš spoustu vtipů.
- Myslím, že jsme pravděpodobně mluvili o mém seznam. |- Pravděpodobně ne.
Řekni nám, jak jsi poznala tátu. To o tom holubovi.
Viděla jsem ho na molu, za deštivého dne.
Ne, to ne. To o tom holubovi.
Viděla jsem ho už dřív, mnohokrát.
Ale vypadal tak nádherně, jak tam tak stál.
Ten holub, v restauraci. Vzpomínáš?
Chtěla jsem, aby se svět zastavil.
Chtěla jsem, aby se už nikdy nic nezměnilo.
Aby tam mohl navěky stát, tak nádherný…
Už je to dlouho.
Nedrž mě tak pevně, něco mi zlomíš.
No to je pěkný. Brečeni o vánocích.
Pardon.
Snad si budeš něco přát.
Claro? Co se děje, Claro.
Všichni tu zůstaňte.
- Vy dokážete lítat s TARDIS? - Létání s TARDIS bylo vždy snadné.
Bylo to lítání s Doktorem, co jsem úplně nezvládla.
Co se mu stalo?
- Co mám dělat? - Neměl by zemřít sám.
Jdi k němu.
Barnabáši?
Clara.
Ahoj, Doktore.
Vždycky jsi byla tak mladá?
Ne. Tos byl ty.
Vyhledejte Doktora!
- Veselé vánoce. - Veselé vánoce.
To je v pořádku.
V pořádku, neboj.
Je tam vtip?
Úryvek ze 'Zamyšlení o hodinách' od Erica Ritchie Juniora.
Je to ťuk-ťuk vtip? Ty jsou nejlepší.
- Nemyslím si. - No tak to přečti.
"A přišel čas poklony poslední
tak jak už poněkolikáté
jedenácté za chvíli odzvoní
a ručička dojde k dvanácté."
Nechápu to.
Doktore! Doktor bude přiveden!
Dalekové vyžadují Doktora!
Jsou tady. Dalekové, nemůžeme je zastavit.
Chtějí tebe.
Dobře, Barnabáši.
- Jsi Barnabáš? - Ne, Doktore.
To je v pořádku, Barnabáši, nestrachuj se. Mám plán.
Tak běž.
Nemám plán, ale lidi milují, když to říkám.
- Doktore, co budeš dělat? - Nevím.
Mluvit velmi rychle, doufat, že se něco dobrého stane a připsat si zásluhu.
Takhle to obvykle funguje.
- Doktore… - Ale tady ne.
Tohle je konec.
- Ne! - Ano.
Viděli jsme budoucnost, Claro. Takhle to končí.
Změn to! Jak to řekla Tasha, změn budoucnost!
Kdysi jsme mohl. Když tu byli Páni času.
Teď už ne.
Lokalizovat Doktora!
Takže, zůstaneš tady. Slib mi to.
Proč?
Nic se ti nestane.
Poslední vítězství.
Dovol mi to.
Dopřej mi to…
… má nemožná dívko.
Děkuji ti.
A sbohem.
Problém s Daleky je, že jim trvá věčnost, než něco řeknou.
Pravděpodobně umřu nudou, než mě zastřelej.
Doktor je požadován!
Poslouchejte mě, poslouchejte!
Pomozte mu.
Pomozte mu změnit budoucnost. Udělejte to.
Udělejte něco.
Doktore!
Položili jste otázku…
… a je čas, abys vám někdo řekl, že jste to spletli.
Jeho jméno…
Jeho jméno je Doktor.
Jiné jméno nepotřebuje. Všechno, co o něm musíte vědět.
A když ho milujete…
… a to byste měli…
… pomozte mu.
Pomozte mu.
Pardon, jsem trochu pomalý.
Možná už nejsem ve formě.
- Umíráš, Doktore! - Ano…
Umírám.
Snažili jste se mě zabít celá staletí, a tady jsem, umírající stářím.
Pokud chceš něco udělat, udělej to sám.
Zemřeš, a Páni času se nikdy nevrátí!
Pořád nemůžete sebrat odvahu, abyste mě zastřelili, že jo?
Pořád se strachujete, že mám něco v rukávu!
Tak si to užijte, hoši.
Tentokrát nic nemám.
Tentokrát zemřeš, Doktore!
Tohle je tvůj konec!
Pravidla regenerace jsou známá!
Spotřeboval jsi všechny své životy!
Pardon, co jste to řekli?
Zmínili jste pravidla?
Takže, poslouchejte!
Malá rada. Řekněte mi pravdu, pokud si myslíte, že ji znáte.
Určete zákony, pokud jste odvážní,
ale, Dalekové, vůbec nikdy
mi nemluvte o pravidlech!
Poplach! Poplach! Doktor regeneruje!
Koukněte na to! Regenerace číslo 13!
Vážně tu porušujeme vědu, hoši!
Řeknu vám co, bude to mazec!
Vyhladit! Vyhladit Doktora!
Myslíte si, že mě teď můžete zastavit, Dalekové?
Pokud chcete můj život…
Tak pojďte… a seberte mi ho!
Běžte dovnitř!
Běžte z ulice, běžte dovnitř, rychle. Rychle!
S láskou Gallifrey, hoši!
Doktore?
Doktore!
Ahoj.
Jsi opět mladý.
Jsi v pořádku. Ani jsi nezměnil tvář.
Začalo to.
Nemůžu to zastavit. Tohle je jen reset.
Zcela nový regenerační cyklus.
Trvá to trochu déle.
Zavádím to.
Všechno prostě zmizí, že jo?
Všechno co jsi, je pryč během okamžiku.
Jako dech na zrcadle.
Každou chvíli sem přijde.
- Kdo sem přijde? - Doktor.
Ale… ty seš Doktor.
Jo…
… a vždycky budu.
Ale časy se mění…
… a já musím taky.
Amelie?
Kdo je Amelie?
První tvář, co tahle tvář viděla.
Všichni se měníme…
když se nad tím zamyslíš.
Všichni jsme rozdílní lidé, napříč svými životy.
A to je v pořádku, to je dobré, musíš se stále posouvat,
dokud si pamatuješ všechny ty lidi, kterými si bývala.
Nezapomenu ani řádku z tohohle.
Jediný den.
Přísahám.
Vždy si budu pamatovat, když jsem byl Doktor já.
Otrhaný muži…
Dobrou noc.
Ne, ne.
Prosím, neměň se!
Ledviny!
Mám nové ledviny.
- Nelíbí se mi ta barva. - Tvejch ledvin?
- Co se děje? - Pravděpodobně padáme.
- Do čeho? - Zůstaň klidná.
Jen jedna otázka.
Víš, jak se tohle řídí?
Překlad: Blackthunder
Korekce: Phoenix1986
TRANSLATORS OF RASSILON www.doctorwho.cz