New York. Město milionu příběhů.
Půlka z nich je pravdivá a ta druhá půlka…
se zkrátka zatím ještě nestala.
Mluvil o sochách.
O žijících sochách, které se pohybují ve tmě.
Takže, vezmete ten případ, pane Garnere?
Jasně, proč by ne?
Protože mi nevěříte.
Za 25 dolarů denně plus výdaje, uvěřím čemukoliv, co mně řeknete.
Ale nevěříte, že se sochy mohou hýbat.
A máte pravdu, pane Garnere. Nemohou.
Samozřejmě, že nemohou…
… dokud se na ně koukáte.
Dobrou noc, pane Grayle.
Adresa, kterou mi Grayle dal, byla bytovka nedaleko Battery Park.
Tvrdil, že tam bydlí sochy.
Zeptal jsem se ho, proč to nešel omrknout sám…
… neodpověděl mi.
Grayle byl ten nejděsivější chlápek, kterého jsem znal.
Takže, pokud něco dokázalo vyděsit jeho, tak jsem tomu chtěl potřást rukou.
Haló?
Co to…?
Haló… je někdo doma?
Haló?
Kdo jste?
Jdou si pro tebe.
Chtějí tě poslat zpátky.
Kdo sem jde? Zpátky kam?
V čase. Zpátky v čase.
Já jsem ty.
Já jsem… ty!
S
Sr
Smr
Smrt
I
1.
1. S
1. Sm
1. Smr
1. Smrt
1. Smrt d
1. Smrt de
1. Smrt det
1. Smrt dete
1. Smrt detek
1. Smrt detekt
1. Smrt detekti
1. Smrt detektiv
1. Smrt detektiva
To si ze mě děláte humor!
ANDĚLÉ OBSAZUJÍ MANHATTAN
Jsem cizinec,
jsem legální cizinec,
jsem Angličan v New Yorku…
New York vrčel za mým oknem, ale já na něj byla připravena.
Moje punčošky se zdály být rovné, moje rtěnka byla připravena na boj
a měla jsem výstřih, který by položil osla na dvacet stop.
- Už to zase děláš, Doktore. - Jen si čtu!
Nahlas. Přestaň s tím.
Seš nějaká jiná.
Co to máš za knížku?
Melody Malone. Je to soukromé očko v starém New Yorku.
Srdce má jak led, rty čekající na polibek
a svou zranitelnou stránku, kterou velice dobře ukrývá.
- Tys to četla? - Ty to čteš. Nahlas.
A pak jsi řekl "Mazec!"
Jen ty by ses mohl zakoukat do postavy v knížce.
Čtu to, protože se mi líbila obálka.
- Ukaž mi tu obálku. - Ne, ne. Mám moc práce.
- Jsou to tvoje vlasy, že jo? - Sklapni, jsou to brýle.
Nosím brýle na čtení, vidíš?
Nelíbí se mi. Vypadá to, že máš linky pod očima.
Ne, vlastně pardon. Jsou v pořádku, nos je dál.
Dobře, seženu nám nějaké kafe. Kdo si dá kafe? Já taky, tak jdu pro něj!
- Rory, mám vrásky pod očima? - Ano.
- Ne. - Ani ses nepodíval.
Už jsem si jich všiml předtím. Teda nevšimnul.
Přesně si pamatuju, že jsem si jich nevšimnul.
Hraješ si s ohněm, Římane!
Musím jít k tobě?
- Můžeš, pokud chceš. - No, máme tu společnost.
Seženu mu chůvu.
Víte, že je to tak trapný, když to děláte?
- Kávu? - Kávu.
Můžu si je zkusit?
Hele, ono to je fakt lepší.
To je vzrušující!
Předčítej mi!
Myslel jsem, že se ti nelíbí, když čtu nahlas.
Sklapni a čti mi. Hlavně neříkej "Mazec!"
- Proč jsi to udělal? - Vždycky vytrhávám poslední stránku.
Takže nemusí skončit. Nesnáším konce.
Když jsem přecházela ulici, tak jsem si všimla hubeňoura.
On si mě však nevšiml.
Řekla bych, že tak to začalo.
Sledovala jsem hubeňoura další dva bloky, než se otočil
a já se ho mohla zeptat, co tu dělá.
Vypadal trochu vyděšeně, a tak jsem se na něj usmála svým nejlepším úsměvem.
Dej si pozor na mazec. Rozhodně to nekomentuj!
Doktore? Co řekl ten hubeňour?
Řekl; "jen jsem šel Doktorovi a Amy pro kafe.
Ahoj, River."
Ahoj, tati.
Kde to jsem?
Jak jsem se sem sakra dostal?
Nemám nejmenší ponětí,
ale asi bys měl dát ruce vzhůru.
Melody Malone?
Ty seš Melody?
Nastupte si!
Co dělá River v té knížce? Co dělá Rory v té knížce?
- Šel pro kafe, dávej pozor! - Šel pro kafe a skončil v knize. Jak?
Já nevím, jsme v New Yorku!
Co se to děje?
- Kde jsi sebral tu knihu? - Měl jsem ji v saku.
- Jak se tam dostala? - Už se ani raději neptám. Datum, datum!
Zmiňuje tam nějaké datum? Kdy se to děje?
Ano, počkej. Třetího dubna 1938.
- Očividně jsi sem nepřijel v TARDIS. - Proč?
Protože to nejde.
Nejde? Co tím myslíš, že to nejde?
Tohle město je plné časových pokřivení.
Je nemožné zde s TARDIS přistát.
Jako, kdyby ses pokoušel přistát s letadlem během vánice.
Ani já bych to nezvládla.
- Že ani ona by to nezvládla? - Nehádej se s ní, je jen v knížce.
1938. To je brnkačka!
VAROVÁNÍ Zaznamenáno časové pokřivení
ŽÁDNÝ SIGNÁL
- Co to bylo? - 1938. Právě nás to odhodilo.
A jak ses sem dostala ty?
Manipulátor časového víru.
Není tak velký jako TARDIS, je to jako jet motorkou skrz zácpu.
A ty?
Nejsem si jistý.
- Plačící Andělé? - Dává to smysl.
Vážně?
To se stalo Rorymu. To je to, co Andělé dělají.
Jejich oblíbený útok. Pošlou tě do minulosti a nechají tě dožít tvůj život.
Máme stroj času, prostě se pro něj můžeme vrátit.
To jsem zkusil, jestli sis nevšimla a jsme zpátky na začátku v roce 2012.
Na hřbitově jsme nezačínali, tak proč tu jsme?
Asi tu je nějaká příčinná spojitost, to máš jedno. Odsávací ventilátory zapnout!
No, nějak se tam dostaneme, protože jsme ve zbytku knížky.
- Cože? - Strana 43.
- Něco zlomíš. - Cože?
"Proč musíš zlomit to moje?" Zeptala jsem se Doktora.
Zamračil se a pravil: "Protože to Amy četla v knížce a tak už nemám na vybranou."
Přestaň, ne, ne! Přestaň! Nesmíš…
Nesmíš číst napřed! To nesmíš, nesmíš to dělat.
- Vždyť jsme to už četli. - Jen to, co se děje právě teď s námi.
- Jen tam, kam jsme došli. - Mohli bychom najít Roryho.
A co když si přečteš, že Rory umře?
Tohle není ledajaká budoucnost, ale ta naše.
Jakmile víme, co se stane, už se to nezmění.
Něco zlomím, jen kvůli tomu, že jsi mi řekla, že to udělám.
- Už nemám na výběr. - Čas může být přepsán.
Ne, jakmile to přečteš.
Jakmile víme, že to přijde, tak je to vyryté do kamene.
NA PAMÁTKU RORYHO ARTHURA WILLIAMSE
Řekla bych, že brzká dynastie Čchin.
Správně.
Vy jste kromě detektiva také archeoložkou?
Dobře, přistáváme s letadlem v timey-wimey vánici.
Mohu se tam dostat, ale pokud se spletu i o kousek, tak můžu zničit celou planetu.
- Potřebuji přistávací světla. - Přistávací světla?
Ano, signál, na který se můžu zaměřit. Co říkala, že to bylo za dynastii?
Brzká dynastie Čchin, přesně jak jste řekla. Jste velmi dobře informována.
A vy jste strašně vyděšený. Máte nějak hodně zámků na jedny dveře.
- River, mám tu překlad. - To je dar TARDIS, zůstane ti.
Dejte tohohle na nějaké nepříjemné místo.
- K dětem, pane? - Ano, proč by ne?
Dejte ho dětem.
Světla nefungují. S tímhle vydržíte déle.
Co je vám do toho?
Je to tak zábavnější.
Haló?
ČÍNA ROKU 221 PŘNL.
Zdravím, ano.
Mám zvláštní pověření od Císaře!
MAZEC
Ahoj, zlato.
Tak se podívejme. Zločinecký boss se sběratelskou úchylkou.
To, co nechcete, aby viděl kdokoliv jiný, musí být váš oblíbený kus.
Anebo vaše přítelkyně.
Takže tedy přítelkyně.
- Co to děláte? - Však to znáte, píšu klukovi.
MAZEC
signál lokalizován
Přistávací světla!
Máme signál. Zaměřuji ho.
Ty věci jsou všude, ale zdá se, že si toho lidé nevšimli.
Dokud se koukáte, tak se nehne.
Já vím, jak to s nimi je.
Tak jsem tomu porozuměl. Melody Malone, detektiv vyšetřující Anděly.
Je dost poškozená.
Chtěl jsem vědět, jestli to cítí bolest.
Uvědomujete si, že křičí? A že to ostatní slyší?
Tak proto máte tolik zámků?
Řeknete mi o těch stvořeních všechno.
A uděláte to rychle.
Haló, je tu někdo?
No tak, no tak…
Andělé jsou dravci, jsou smrtící.
- K čemu je chcete? - Jsem sběratel.
Jaký sběratel by jim mohl odolat? Jsem jen člověk.
Přesně to si myslí i oni.
Co to je? Co se to děje?
To je zemětřesení?
Co to je?
Ty zlej hochu, mohl by jsi spálit celý New York.
Co to má znamenat?
To znamená, pane Grayle; jen počkejte, až se můj manžel vrátí domů!
- Tak pojď! - Vydrž, poslední kontrola.
Od kdy?
Rory?
Promiň, že jdu pozdě, krásko.
Šílená zácpa.
Je v šoku.
- Bude v pořádku. - Ne, pokud se k němu dostanu.
Tak, kde jsme, doktorko Song? Jak je ve vězení?
Už dávno jsem dostala milost. A jsem profesorka Song.
Dostala jsi milost?
Ukázalo se, že osoba, kterou jsem zabila, vůbec nikdy neexistovala.
Očividně o něm není ani zmínka.
Skoro jako by se někdo vymazával z každé databáze ve vesmíru.
Řekla jsi, že jsem se stal moc nápadným.
A teď o tobě vůbec nikdo neslyšel.
- Nebejval jsi někým? - Nebyla jsi, žena co zabila Doktora?
Jakého Doktora?
Drží tě pěkně pevně.
Alespoň mě neposlala zpět časem.
- Asi není dost silná. - No, tu ruku potřebuju zpátky.
Takže zlomíš moje zápěstí, anebo to její?
Ale ne, vážně? Proč musíš zlomit to moje?
Protože to Amy četla v knížce,
a tak už nemám na vybranou.
Vidíš?
- V jaké knížce? - V tvojí knížce.
V té, kterou jsi ještě nenapsala, tak ji nemůžeme číst.
Aha. Ta obálka se mi moc nelíbí.
Ale pokud ji napíše River, tak by ji udělala užitečnou, ne?
Rozhodně to zkusím, ale nemůžeme číst napřed, je to nebezpečné.
Já vím, ale musí tam být něco k přečtení.
A co jako? Zajímavé tipy? Bezspoileroidní upoutávky?
Názvy kapitol.
Smrt detektiva, Andělé obsazují Manhattan, Ztracení v New Yorku, Ten případ beru, Noc v parku soch, Chrlič, Hubeňour, Julius Grayle, Volání Doktora, Říman ve sklepě, Smrt ve Winter Quay
- Je ve sklepě. - Dej mi to!
Doktore?
Co se děje, Doktore? Řekni mi to!
Doktore, co je? Řekni mi to.
Ameliino poslední sbohem
Dobře, ten výraz znám. Uklidni se!
Uklidni se! Mluv se mnou, Doktore!
Dostaň to zápěstí ven, aniž by sis ho zlomila!
Jak?
Nevím, prostě to udělej, změň budoucnost!
Rory?
Ne! Jsou to Andělé!
Děti andělů.
Dostali Roryho? Kde je? Odvedli ho?
Ano, myslím, že ano.
Takže tohle se stane?
Prostě ho budeme furt nahánět a oni ho budou posílat dál do minulosti?
Nevrátil se v čase.
Píše mi to tu odsunutí, ale nejsou tu žádné časové značky.
Byl posunut v prostoru, ne v čase. A zdá se, že ne zas tak moc daleko.
Dostala ses z toho?
Tak kde teda je?
No tak, no tak, kde je?
Kdyby to bylo tak snadný, tak ho hledáš ty.
Ale jak jsi dostala svoje zápěstí ven, aniž bys ho zlomila?
Chtěl jsi to, a tak jsem to udělala. Máš s tím problém?
- Právě jsi změnila budoucnost! - Tomu se říká manželství, zlato.
- A teď mazej, pracuju. - Je dobrá, všimla sis toho?
- Je fakt, fakt dobrá. - Je jen pár bloků od nás.
- Venku je auto. Ukradnem ho? - Ukaž mi ho!
Dobře, až všechna čísla na obou věcech budou nula, tak víme kde je, dobře?
- Takhle najdeme Roryho. - Jasný.
Proč jsi mi lhala?
Když je někdo zamilovaný do nestárnoucího boha,
který se schovává za tváří dvanáctiletého,
tak se pokouší skrývat škody.
Musí to bolet.
Ano.
A to zápěstí je na tom taky dost špatně.
Ne! Ne, přestaň s tím, přestaň. Přestaň!
Tak a je to.
Co teď?
No,
zkusíme to, co říkáš?
To bylo pitomý plýtvání regenerační energií!
Tím, že budeš sentimentální idiot, nic nezískáme!
- River! - Úplně mě ztrapňuješ!
River!
Víš co? Drž se vědy, jo?
Dobře.
Proč jsi mu lhala?
Nikdy nesmí vidět tu škodu.
A ať tě nikdy nevidí stárnout.
Nemá rád konce.
Tady seš…
Mám to! Je na místě jménem Winter Quay. Auto, ano! Jedem!
Proč by ho poslali sem?
Proč by ho neposlali zpět do minulosti jako normálně?
To zjistíme, až budeme vědět, co je tohle za místo.
Winter Quay.
- Rory? - Je blízko.
Rory!
- Rory! - Amy.
Doktore, podívej se na to.
Proč se usmívá?
Amy, Rory!
Zmizte odsud! Na nic nekoukejte, na nic nesa…
Kdo je to?
Amy…
Amy, prosím.
Amy…
Prosím, prosím.
Rory?
To jsi ty.
Amy.
Řekne mi někdo prosím, co se to děje?
Je mi líto, Rory.
Ale právě jsi umřel.
1
11
11.
11. S
11. Sm
11. Smr
11. Smrt
11. Smrt v
11. Smrt ve
11. Smrt ve W
11. Smrt ve Wi
11. Smrt ve Win
11. Smrt ve Wint
11. Smrt ve Winte
11. Smrt ve Winter
11. Smrt ve Winter Q
11. Smrt ve Winter Qu
11. Smrt ve Winter Qua
11. Smrt ve Winter Quay
11. Smrt ve Winter Quay.
Toto místo je hlídáno Anděly.
Pokaždé, když se pokusíš utéct, tak tě pošlou zpět do minulosti.
Takže tohle místo patří Andělům? Postavili ho?
Když někoho vyjmeš z jeho času, tak to vytvoří časovou energii.
A tím se Andělé živí.
Ale normálně to jsou jednorázovky, udeř a uteč.
Když si udrží své oběti, tak se mohou krmit jejich časovou energií neustále.
Tohle místo je farma. Drůbežárna.
- Kolik je v New Yorku Andělů? - Převzali všechny sochy ve městě.
Andělé obsazují Manhatan! Protože mohou, protože nikdy neměly takovýdle zdroj.
Město, které nikdy nespí.
Co to bylo?
Nevím.
Ale myslím, že si jdou pro tebe.
Co to znamená?
Co se mi stane? Co se mi fyzicky stane?
Andělé si pro tebe přijdou.
A pošlou tě o 30 nebo 40 let zpět do minulosti.
A pak prožiješ zbytek svého života v támhletom pokoji.
Až dokud nezemřeš v té posteli.
A bude tam i Amy?
Ne.
- Jak to víš? - Protože byl tak rád, že tě zase vidí.
Dobře.
Ještě mě nedostali.
Co když uteču?
Co když odsud zmizím? Tak se to nikdy nestane.
Už se to stalo, Rory. Právě jsi viděl svou budoucnost.
- Doktore, má pravdu. - To teda nemá.
Pokud uteče, tak to vytvoří paradox.
- Co to je? - Tohle je jejich zdroj potravy.
Paradox jim otráví studnu. Mohlo by je to všechny zabít.
- Tohle místo by se doslova nestalo. - To by bylo skoro nemožné.
Miluju to 'skoro'.
Ale vytvořit takový paradox by chtělo skoro nepředstavitelnou sílu.
A co máme? No? No tak, řekněte mi to, co?
Nenechám je, mi ho vzít. To máme!
Ať už to je cokoliv, tak se to sem blíží.
Rory…
I když by ses dostal ven, tak bys utíkal už po zbytek života.
Stále by tě naháněli.
No, tak to bychom měli začít.
Muži můj, utíkej!
- Nejsem si jistý, jestli to vyjde. - Muži můj, sklapni!
- Nahoru! - Co jako nahoře?
Je to lepší než dole!
- To moc dlouho nevydrží. - Nějaký nápad?
Jo, jako vždycky; utíkej!
Dobře, požární schodiště!
Vždy jsem chtěl na Sochu svobody.
Asi ji už přestalo bavit čekat.
- Co? Co je? - Nespouštěj z toho oči!
Dostaneme se nějak dolů?
Ne.
Ale je tu řešení.
Co to děláš?
Rory, co děláš?
Rory…
- Nech toho, umřeš! - Jo, dvakrát.
V stejné budově, ve stejnou noc. Komu jinému se to povede?
- Prosím tě, slez. - Musím to udělat.
Tohle zabere. Pokud umřu, tak vznikne paradox, ne? A ten zabije anděly.
Nebo snad ne?
Řekni mi to, prosím, protože mám opravdu strach.
Super.
To je poprvé, co něco nemůžeš zařídit.
Amy…
… myslím, že budu potřebovat trochu pomoc.
Přestaň s tím!
Promysli to. Tohle zabere, tohle zabije anděly.
- Ale tebe taky. - Vážně?
River říkala, že se to tu vymaže z času.
Pokud to tu nebude, tak z čeho spadnu?
- To myslíš, že prostě obživneš? - Jako vždycky!
- Rory. - A jakou jinou možnost mám?
Zemřít stářím tam dole, aniž bych tě kdy znovu viděl?
Amy, prosím…
Pokud mě miluješ,
tak mi věř a strč mě.
- To nemůžu. - Musíš! | - Ty bys to zvládnul?
Kdybych to byla já? Dokázal bys to udělat?
Abych tě zachránil, tak bych dokázal cokoliv.
- Dokaž to! - Nemůžu vzít i tebe.
Říkal jsi, že zase obživneme.
Tak si na to vsadíme.
- Amy… - Sklapni!
Společně…
anebo vůbec!
- Co to sakra děláte? - Měníme budoucnost.
Tomu se říká manželství.
Amy!
AMY!
Amy!
Doktore!
Co se to děje?
Paradox! Funguje to!
Paradox funguje!
- Kde to jsme? - Tam kde jsme začali!
Zkolabovali jste časovou linii, paradox zabral, jsme zpátky, kam patříme!
- Na hřbitov? - Tohle se stalo i minule. Proč jsme tady?
A není to fuk? Mohli jsme zničit celý New York!
Už tam s TARDIS nikdy nemůžu, časové linie jsou tam příliš propletený.
Mohl jsem vás oba ztratit.
Už to nikdy v životě nedělej!
Co jsme jako udělali?
Vždyť jsme to vyřešili.
Mluvil jsem k sobě!
Měl bys ji znovu natřít.
Měl jsem moc práce.
Musíš měnit tu žárovku?
Nedávno jsem ji měnil.
Takže. Rory a Amy.
- Ano. Já vím, já vím. - Jen to říkám!
Budou se šíleně nudit, když tu budou muset celej den trčet.
Doktore!
Mohli bychom jít příště prostě do hospody?
Zašel bych tam hned teď. Mají tam videohry? Protože ty miluju.
Dobře, takže rodinný výlet.
Amy, pojď se na to podívat.
- Na co? - Je tu náhrobek s mým jménem.
Cože?
Doktore!
Odkud se to sakra vzalo?
Je to přeživší. Je velice slabý, ale nespouštěj z něj oči!
Kde je Rory?
NA PAMÁTKU RORYHO ARTHURA WILLIAMSE | 82 LET
Je mi to líto.
Amelie…
Je mi to tak moc líto.
Ne. Ne, prostě ho můžeme vyzvednout v TARDIS.
- Další paradox… - … by zničil New York.
- To není pravda, nevěřím ti! - Je to pravda, mami.
Amy, co to děláš?
Na tom náhrobku je místo ještě na jedno jméno, že ano?
O čem to mluvíš? Běž od toho Anděla, pojď do TARDIS, na něco přijdeme.
Poslal by mě ten Anděl do stejného času za ním?
Nevím. Nikdo to neví.
- Ale je to má nejlepší šance, no ne? - Ne!
Doktore, sklapni! Ano, ano je!
- Amy… - Takže,
- stačí jen mrknout, že? - Ne!
Bude to v pořádku, vím to.
Budu s ním, tak jak bych měla.
Já a Rory spolu.
Melody?
Přestaň, říkám ti přestaň!
NA PAMÁTKU RORYHO ARTHURA WILLIAMSE | 82 LET
Postarej se o něj a buď hodná holka a postarej se o něj.
Tvoříš pevný bod v čase.
- Nikdy tě už nebudu moct vidět! - Budu v pořádku.
- Budu s ním. - Amy, prosím…
pojď zpátky do TARDIS.
Pojď, Pondovko, prosím!
Otrhaný muži…
… sbohem.
NA PAMÁTKU RORYHO ARTHURA WILLIAMSE A JEHO MILOVANÉ ŽENY AMELIE WILLIAMSOVÉ
River…
… byli to tvoji rodiče.
Promiň, ani mě to nenapadlo.
Na tom nezáleží.
- Samozřejmě, že záleží. - Záleží na tomhle, Doktore;
necestuj sám.
Tak cestuj se mnou.
Kdykoliv a kamkoliv budeš chtít.
Ale ne pořád.
Jeden psychopat na jednu TARDIS, nemyslíš?
Dobře.
Ta knížka o Melody Malone co mám napsat.
Asi jsem ji poslala Amy, aby ji vydala?
Ano. Ano.
Řeknu jí, aby napsala doslov.
Pro tebe.
Možná, že ji poslechneš.
Poslední stránka!
Doslov, napsala Amelia Williamsová.
Ahoj, starý příteli.
Tak jsme tu, jen my dva na poslední stránce.
Až budeš tato slova číst, tak už budeme s Rorym dávno pryč.
Takže si pamatuj, že jsme žili dobře a velmi šťastně.
A hlavně si pamatuj, že tě budeme navždy milovat.
Někdy si, ale dělám o tebe starosti.
Myslím, že jakmile zmizíme, tak sem velice dlouho nepřijedeš.
A možná budeš sám, což bys nikdy neměl být.
Nebuď sám, Doktore.
A udělej pro mě ještě něco.
Na jedné zahradě čeká malá holčička.
Čeká ji dlouhé čekání, a tak bude potřebovat spoustu naděje.
Běž za ní a vyprávěj jí příběh.
Řekni jí, že pokud bude trpělivá,
že nadejdou dny, na které nikdy nezapomene.
Pověz jí, že bude na moři a bude bojovat s piráty.
Že se zamiluje do muže, který bude čekat 2 000 let, jen aby ji ochránil.
Pověz jí, že dodá naději tomu nejlepšímu malíři, který kdy žil.
A že zachrání velrybu ve vesmíru.
Pověz jí, že toto je příběh Amelie Pond.
A že tohle je jeho konec.
Překlad: Blackthunder
Korekce: Phoenix1986
TRANSLATORS OF RASSILON www.doctorwho.cz
O VÁNOCÍCH
BUDE DOKTOR ZPĚT