- Apalapucia. - Ještě jednou?
- Apalapucia. - Apalapu…?
- Cia. - Apalapucia.
- Apalapucia. Nádherné to slovo.
Nádherné slovo pro nádherný svět. Apalapucia byla zvolená za druhou
nejlepší planetu v top ten destinacích
pro vybíravé mezigalaktické cestovatele.
- Proč nejedeme na tu nejlepší? - Je hrozná.
Všichni jezdí na tu nejlepší. Planeta Kaváren.
Apalapucia! Mám pro vás západy slunce, věže, vznášející se stříbřité kolonády!
Mám pro vás…
Dveře.
Dveře. Ano. Mám pro vás dveře. Ale na druhé straně, těch dveří,
pro vás mám západy slunce, věže, vznášející se stříbřité kolonády!
- Neviděl jsi můj mobil? - Tvůj mobil?
- Jo. - Tvůj mobilní telefon?
Vezmu tě na planetu ráje, dvě miliardy světelných let od domova a ty si chceš Twitterovat?
Západy. Věže. Vznášející se stříbřité kolonády. Mám tam foťák, víš?
- Na poličce vedle DVDček. - Díky.
- Jak se tam máme dostat? - Nemám páru. Zmáčkni tlačítko.
ZELENÁ KOTVA ČERVENÝ VODOPÁD
Dobře, tak ty vznášející se stříbřité kolonády odložíme na pak.
To je lupa.
- Hej! Hej, je zamčeno. - Jo, zmáčkni tlačítko.
Rory?
No tak, Amy!
Super!
Kde je?
Kde, ať už jsme kdekoliv, je moje žena?
Rory… myslím, že jsem jí našel.
Co tím myslíš, že jsi jí našel?
Ale, vždyť… vždyť tu není.
Vidím jí, ale není tu.
Kde to jsem? Nebo spíš, kde to jste vy?
Páni.
Ruce! Ahoj. Ruce. Robot s rukama, Rory.
Vítejte u Dvou Proudů. Zdržíte se tu dlouho?
- Doktore, něco se děje. - Amy!
Zůstaň v klidu! Nehýbej se! Čas wobbluje.
Nesnáším, když to dělá.
Zdržíte se tu dlouho?
Dobrá otázka. Trochu zlověstná. Jaká odpověď nás nezabije?
- Je to v pořádku, mám tě, jsi v pořádku. - Zdržíte se tu dlouho?
- Doktore, trochu pomoci? - Kde jste sakra byli?
- Co mu mám říct? - Byla jsem tu týden!
Týden? Týden?
Je mi to líto! Aha! Stejná místnost, odlišné časy,
Dva časové proudy běžící různou rychlostí.
A ty Amy, jsi v rychlejším časovém proudu!
Doktore, už se to zase děje!
- Doktore! - Amy! / - Doktore!
"DÍVKA, KTERÁ ČEKALA"
No tak. Mám tě! Tady seš. Stabilizovaná, v pohodě, pšt!
- Proč to má ruce? - Organická kůže, ultimátní vesmírné rozhraní.
Pěstováno a upravováno. Vidí svými prsty,
skenuje jimi místnost. Ale proč ti prostě nedali oči?
- Zdržíte se tu dlouho? - Tak dlouho, jak bude potřeba.
Co jsi přesně udělala?
Prostě jsem přišla, a zmáčkla tlačítko na dveřích.
Amy, byla tam dvě tlačítka. Zelená kotva a červený vodopád.
Které jsi zmáčkla?
Červený vodopád.
Super.
Amy?
Zmáčknul jsem Červený vodopád a nebyla tam!
Takže, za ní nemůžeme přímo. Nikdy to není snadný!
Slyšel jsi, Rukobote? Jen zmáčkla špatné tlačítko.
- Jsme tu cizí, nevěděli jsme to. - Prohlášení… odmítnuto.
Apalapucia je pod celoplanetární karanténou.
Toto je laskavé zařízení pro ty, kteří byli infikování Chen7.
- Cože? - Chen7, jo?
- Jednodenní mor. - Jako, že ho máš den?
Ne, dostaneš ho, a umřeš za den.
V zařízení Dvou Proudů je 40 000 pacientů.
Prosím, zůstaňte v sterilizovaných oblastech. Návštěvní hodiny jsou nyní.
Sterilizovaná oblast, jsem v bezpečí.
A co já?
Útočí to jen rasy, s dvěma srdci, jako jsou Apalapuciané.
- A Páni Času. - Jo. Když tam vejdu, jsem do dne mrtvý.
Na Amyině straně zrcadla, se hýbe čas rychleji.
Říkala jsi, že tu jsi týden. Co jsi jedla?
- Nic. Neměla jsem hlad. - To protože je tam čas stlačený.
A to je účel tohohle časového zrcadla, synchronizuje to časové proudy pro návštěvy.
Můžou tu být den a sledovat celý život pacientů.
A sledovat jak rostou a stárnou?
- To je hrozný. - Ne, Rory, to je laskavé.
Máš na výběr. Můžeš sedět u jejich postele 24 hodin
a sledovat jak umírají, nebo můžeš sedět zde a sledovat jak žijí.
Co by sis vybral ty?
Doktore?
- Doktore, neopouštěj mě! - Jsem tu, Amy. Jsem přímo tady.
Kde jsi? Koukám se na tebe?
Otoč se doleva, jen trošku.
Ještě trochu, stop!
- To je ono. - Z očí do očí?
- Z očí do očí do očí. - Ahoj.
Amy, vezmu tohle zrcadlo zpátky do TARDIS. Jako navigaci.
Můžu to použít na uložení a pak to rozbít, abych tě dostal ven.
Do té doby, jsi na to sama. - Co to děláš? /- Ukládám si Amy.
Jen menší vandalismus, nikomu to vadit nebude.
Aha, alarm proti vandalismu zrcadel. Amy, potřebuju, abys šla do toho zařízení.
Najdi si bezpečné místo a nech mi tam vzkaz. Jsi imunní,
ale nedovol jim, aby ti něco dali. Jejich laskavost, by tě zabila. Běž!
ZAPSAT SE
Rory. Miluju tě.
A teď mě zachraňte. No tak.
Je to zaměřené na Amy.
Přehraj signál do konzole a TARDIS to bude sledovat.
Takže, vím, že tu jste.
- Haha! Jak vypadám? - Směšně.
Brejle jsou cool. Vidíš?
Ano. Nazdar, krasavče.
Ahoj.
Ahoj, kamero Rory!
- Co? Jo aha, vidíš to, co vidím já. - Vkrádáme se do Dvou proudů.
Já tam nemůžu jít, protože by mě Chen7 zabil, bez regenerace.
Budeš mými očima a ušima.
- Kamera Rory. Zachránit Amy. Chápu. - Tak to má být.
Takže, prorazit časovou zeď, může trochu házet.
- Je to bezpečný? - Nevím, nikdy jsem to nezkusil.
Radši se chytni.
Vítejte v zařízení Dva Proudy.
Kdo jsi, a proč tě nevidím?
Jsem rozhraní, mezi vámi
a systémy zařízení Dvou Proudů.
Budu vaším průvodcem, učitelem a přítelem.
Vítejte u Dvou Proudů. Jak se jmenujete, prosím?
Amy. Amy Pond.
Vítejte, Amy Pond. Vidím, že cestujete sama.
Jako pacient, budete mít přístup
ke všem zábavním zónám.
Pro ochutnání dobrodružství, proč nezkusit zónu hor,
a prozkoumat Apalapucianské slavné Glasmirové Hory.
Či zkuste naší zónu horský drah, autenticky modifikované
podle slavné jízdy smrti Warpové rychlosti z Disneylandu na Clomu.
Vše co byste si mohla přát a více, číhá za Odchodovými Bránami,
které dodala laskavost.
Neočekávaný návštěvníku. Vítejte.
Prosím, vyhledejte pomoc.
Halo? Hej! Moment!
Jste nakažena neregistrovanou bakterií. Prosím, nechte mi vám pomoci.
Ne, já nejsem odsud. Vaše léky mě zabijí!
Prohlášení… odmítnuto.
Nebojte se. Toto je laskavost.
Ne, ne, prosím, nesnáším jehly!
Sekundární podávací systém spuštěn.
Neautorizovaná infekce na registraci verze 223.
Detekován neautorizovaný pacient.
No tak.
Toto je laskavost. Nebojte se. Toto je laskavost.
Detekován neautorizovaný pacient.
Ne. Ne, ne…
Toto je laskavost. Nebojte se. Toto je laskavost.
Toto je laskavost. Nebojte se.
No tak, prosím…
Žádný pacient není detekován.
Nevidí mě. Nevidí mě.
- Červený vodopád! Zvládli jsme to. - Jsme to, ale borci!
Jak víme, že jsme ve stejném červeném vodopádu, jako je Amy?
Soustřeď se na pozitivní věci. Máme zaměřený Amyin časový proud.
- Dívej se do očí, vojáku! - Jasně, jo, promiň.
Apalapuciani jsou skvělý kulturní sběratelé, Rory.
Tahle galerie je jen katalog jejich oblíbených míst.
Trocha Země, trocha mimozemšťanů,
trocha…
čehokoliv co to má bejt.
- Rohraní? - Jsem tady, Amy Pond.
Pšt, pšt Vypni to světlo!
Takže… co to je? Jak to funguje?
Toto je Brána.
Odsud můžete odejít do jakékoliv zábavní zóny Dvou Proudů.
Kino.
Akvárium.
- Zahrada. - Zahrada? Proč ne?
Zahrada.
To je… nádherný.
Teda, zatracený živý ploty.
Perfektní replika sídla Shillského Guvernéra Shallanna.
Opravdu by tu člověk mohl strávit celý život.
Ne, že bych se na to chystala.
- Rozhraní? - Amy Pond?
Potřebuji najít bezpečné místo, kde se schovám a počkám na své přátele.
Kde je v Dvou Proudech bezpečno?
Dva Proudy je bezpečné, pečující prostředí.
Víš co tím myslím. Kam se můžu schovat, aby mě Rukoboti nenašli?
Předtím jsem stála u takové ventilace,
a bylo tam světlo a kouř a Rukoboti mě neviděli. Proč ne?
Dobře, zeptám se jinak. Co byla ta ventilační věcička?
Ventilační kanál k odpařování výparů
z časových motorů, které drží mnohonásobné časové proudy na místě.
A tyhle časové motory blbnou Rukobotům senzory.
- Takže, kde jsou časové motory? - Časové motory jsou uvnitř.
Dobře…
Nebojte se. Toto je laskavost.
Ha! To se vám nelíbí, co?
Časové motory. Místo na schování.
DOKTORE, ČEKÁM
Kde všichni jsou?
Dobře, Rory, zapni časový zrcadlo a zesonikuj ho.
Posílám do šroubováku příkaz.
Amy někde je. Potřebuji jí jen zaměřit.
Copak se asi stane, když promícháme filtry?
A tady je máme.
40 000 překrývajících se časových proudů.
Červený Vodopád není jeden časový proud.
Ale tisíce.
- Jsou šťastní? - Ale, Rory. Věděl jsem, že tě to napadne.
Myslím, že jsou rádi, že žijí. Je to lepší než alternativa.
Přicházím v míru! Mír, mír, mír, mír!
Čekala jsem.
Pardon, cože?
Čekala jsem na tebe.
Čekala jsem.
Amy.
Doktore, co se to děje?
Amy.
Myslím, že to zaměření na časový proud se trochu drclo.
Ne, prosím. Prosím!
Skrč se.
Rukoboti nosí černou skříňku, pro případ, že by byli offline.
Změnila jsem příčinu ukončení z nepřátelské na náhodnou.
Je snadný je přeprogramovat. Když použiju svou sonickou sondu.
- Amy. - Rory.
- Proč? - Přežila jsem tak dlouho,
jen díky tomu, že si Rukoboti myslí, že neexistuju. Nedotýkej se rukou.
Mají tam anestetikum. Když se tě dotknou, usneš.
Ale ty jsi pořád zde?
Nezachránil jsi mě.
Tohle je ta záchrana! Takhle tě právě zachraňujeme.
Doktor jen zkazil načasování!
Pardon.
Byla jsem tady sama příliš dlouho.
Měla jsem desetiletí na přemýšlení o něm.
Je trochu těžší, zůstat vlídná, poté co jsem překročila čtvrté desetiletí.
40 let?
- Sama? - 36 let.
- Díky! - Ne.
Jo, teda…
vypadáš skvěle.
Vážně. Vážně.
Dívej se do očí, vojáku.
Pořád nemůžu vyhrát.
Vlastně, myslím, že můžu rozhodně říct,
že ho nenávidím. Nenávidím Doktora.
Nenávidím ho víc, než jsem kdykoliv kohokoliv nenáviděla.
A ty slyšíš každé slovo, přes tyhle směšný brejle,
- že jo, Otrhaný muži. - Ano.
Zapínám reproduktor.
Řekl jsi mi, abych počkala. A to jsem dělala. Celý život.
- Neudělal jsi nic, pro mou záchranu. - Amy za tebou!
Zpětná vazba, ta je vyřadí. To jsem se tu naučila první den.
Dobře, takže vezmeme prostě TARDIS do správného časového proudu, jo?
Můžeme tohle všechno zastavit.
Jsme zaměřený na časový proud, Rory. Tohle je ono.
Tohle je tak špatný.
Zestárla jsem, Rory. Co sis myslel, že se stane?
Je mi jedno, že jsi zestárla.
Ale není mi jedno, že jsme nezestárli spolu.
Amy, no tak, prosím.
Nešahej na mě.
Nedělej to.
Je to, jako bys už ani nebyla ona.
36 let, tři měsíce, čtyři dny osamělého uvěznění.
Tohle místo bylo postaveno, aby dalo lidem šanci žít. Já sem přišla a zemřela.
Máš k tomu co říct?
Cokoliv, Doktore?
Kde jsi sebrala sonickej šroubovák?
Vyrobila jsem ho. A je to sonická sonda.
Ty sis vyrobila sonickej šroubovák?
Sondu.
Nestarej se o něj. Sedni si, Rory.
- Pojmenovala jsi ho po mě? - Potřebovala jsem společnost.
- Takže je to tvůj… - Zvířátko.
- Je to bezpečný? - Jo.
Zneškodnila jsem ho.
Jak?
Aha… usekla jsi mu ruce.
Nebuď sentimentální. Je to jen robot.
Udělal bys to samý.
- Tak to tedy nevím. - A tady ho máme, hlas boží.
Přežij.
Protože si pro tebe nikdo nepřijde. Lekce číslo jedna.
- To jsi mě naučil ty. - To ses naučila jen tohle?
Nepoučuj mě, chlape z modrý budky,
lítající z rozmaru skrz prostor a čas.
To co jsem dostala za těch 36 let, je chladná, tvrdá realita.
Takže, ne, nemám sonický šroubovák,
protože si jen tak neskotačím.
Říkám věcem tak jak se jmenují. Takže, Sonda.
A nazývám i svůj život podle toho jaký je…
Peklo.
Amy Pond, dám to do pořádku. Řekla jsi, že ses učila díky rozhraní.
Můžu s ním mluvit?
Tady nefunguje. 2:23, zahrada teď bude volná.
Zůstáváš, nebo jdeš?
Promiň, já?
Jdu s tebou!
Tak se pokus neumřít. Nebo klidně jo. To máš fuk.
Když jsem sem přišla,
musela jsem obelstít Rozhraní, aby mě poskytlo informace.
Ale teď už je přeprogramované. Řekne mi všechno, kromě toho jak utéct.
- Hacknula jsi to? To je geniální! - Promiňte, že vám kazím ten moment,
ale časové motory, musejí mít regulační ventil, který musí být od hlavního reaktoru.
Jinak by tu byla zpětná vazba. Rozhraní, kde je regulátor?
Regulační ventil, je uvnitř.
Ah! Velice, velice "Ah!"
Rozhraní, potřebuji projet nějaké technické specifikace.
Rory, dej mě na chvilku Amy.
Tady máš.
Vypadají směšně.
To jsem mu říkal taky.
Ale i tak, všechno lepší než fez, co?
Co je?
Myslím, že to je poprvé, co jsem se za 36 let smála.
Prostě, nechám vás dva chytrolíny o samotě.
Za chvíli jsem zpátky.
Pořád je čas, Am. Pořád můžeme všechno napravit.
Jak můžete mít dveře, bez zdi?
Holografická tapeta? Pardon.
Nebojte se. Toto je laskavost.
Rory?
Brejle.
Ty pitomče…
Zachránila jsi mě.
Nezvykej si na to!
Tys brečela? Trošku?
- Sklapni, Rory. - Brečela, že jo?
Žena s mečem. Nepokoušej štěstí.
Dobře, tady je plán.
Čas je vždycky trochu wibbly-wobbly, ale dva proudy, to je extrémně wobbly.
Zjišťuju jak se zmocnit časových motorů
a pak přehnout dva body Amyiny časové linie dohromady.
Přivedeme jí z kdysi do teď!
Amy, potřebuji si jen na chvíli půjčit tvůj mozek,
nebude to bolet, nejspíš, skoro nejspíš.
A pak tě, Amy Pond zachráním.
Ne!
Čas vypršel. Rukoboti se blíží.
Amy, musíš nám pomoc ti pomoc.
Potřebuji, aby sis vzpomněla na dobu před 36 roky. Amy?
Amy?!
Řekl jsi jí, aby nám nechala znamení.
DOKTORE
- A taky že jo. A čekala. - ČEKÁM
Ach, Amy.
Proč si nechceš pomoc?
Chce po mě, abych zachránila své minulé já, před 36 lety,
což znamená, že nebudu existovat.
Všechno co jsem viděla a udělala se rozpustí. Čas je přepsán.
To…
- To je dobře, ne? - Zemřu.
A jiná Amy, nastoupí na mé místo.
Amy, která tu nikdy nebyla chycená, která vyrostla a zestárla s tebou,
a ta, za 36 let nebude mnou.
Ale ty zemřeš tady.
Ne, pokud mě vezmete s sebou.
Přišel jsi mě zachránit, tak mě zachraň.
Opustit jí a vzít tebe?
Klidně bychom mohli vzít tuto Amy s námi, ale to by naše Amy musela čekat 36 let.
Takže si musím vybrat, kterou ženu chci?
Ona je já. Obě jsme já.
To, že jsi tu, je špatně.
I na pouhý den, hodinu, natož na celý život.
Přísahal jsem, že tě budu ochraňovat… Slíbil jsem to.
- Rory… - Tohle je tvá chyba.
- Je mi to líto, ale Rory… - Ne! Tohle je tvá chyba!
Možná by ses měl jednou za čas podívat do dějepisnejch knih a podívat se,
- jestli nevypuknul mor, nebo tak. - Takhle já necestuju.
Tak to s tebou nechci cestovat!
Rory, máš časové zrcadlo, pořád zapnuté?
Pokud je spojení stále aktivní, tak myslím, že slyším Amy.
Naši Amy.
Ach, Amy.
Podívej se mi do očí a řekni mi, že jí nepomůžeš.
Nepomůžu jí.
Dobře… dobře.
Podívej se mi do očí a řekni to teď.
Rory?
Rory, jsi to ty?
Rory, kde jsi?
Na stejném místě co ty, jen trochu napřed.
Na tohle si vzpomínám.
Ale kdo to je? Není tu nikdo jiný než…
… já.
Proč tu pořád jsme?
Protože tě opustí.
Protože nastoupí do TARDIS a odletí.
Ne, to by Rory neudělal, nikdy.
Něco ho muselo zastavit.
To ty.
Nebo spíš tvoje starší já. Moje verze tebe.
Odmítám jim pomoci. Nenechám je zachránit mě.
Proč?
Pokud utečeš, tak jsem tu nikdy nebyla uvězněná,
posledních 36 let mého života se přepíše a přestanu existovat.
Protož moje staré já, jim odmítá pomoci…
… proto jim odmítám pomoci nyní.
A proto se rozhodně odmítnout jim pomoci, až bude řada na tobě.
A nic co řekneš, to nemůže změnit.
Tři slova.
A co Rory?
Rory? Já…
Pojmenovala jsem robota Rory.
Říkáš svému robotovi Rory?
Takže jsi mu neříkala Doktor,
či Biggles, naše oblíbená kočka?
Vzpomí…
Vzpomínáš si, na to léto, když se vrátil do školy s tím příšerným účesem?
Říkal, že byl v rockové skupině.
= Kecka.
A pak se musel naučit hrát na kytaru.
Abychom nevěděli, že neumí hrát.
Tolik kluků, mě pronásledovalo.
Ale vždy to byl jen Rory.
Proč to?
Víš, jak občas, někoho potkáš, někoho tak nádherného
a pak s nima mluvíš, a o pět minut později, jsou strašně nudní?
Pak tu jsou další lidi, které potkáš a říkáš si,
"Nejsou špatný, jsou v pohodě."
A pak je poznáš…
a jejich tvář se tak nějak stane jimi.
Jako by jejich osobnost se přes ně celá přepsala.
A promění se v něco tak nádherného?
= Rory je ten nekrásnější muž, kterého jsem poznala.
Prosím.
Udělej to pro něj.
Chceš po mě, abych se vzepřela osudu, souvislosti,
propojení samotného času, kvůli klukovi?
Ty jsi Amy…
… on je Rory…
… a ano, chci.
Roztrhnu kvůli tobě čas.
Dobře, Doktore, Dva proudy jsou zase funkční.
Jasně, dobře. Tahle jsou velké zprávy, tohle je dočasná zemětřesení času.
Oficiálně měním svou budoucnost. Drž si svoje brejle.
V minulosti, jsem viděla své budoucí já, odmítající vám pomoc.
Měním tu budoucnost tím, že souhlasím. Každý zákon času tvrdí, že je to nemožné.
Ano, až na to, že občas, když znáš svou budoucnost, tak jí můžeš změnit,
obzvlášť, pokud si tvrdohlavá, rozporuplná a naprosto nepředvídatelná.
Takže v podstatě, pokud jsi Amy, jo?
Ano, pokud někdo dokáže porazit osud, tak je to tvá žena.
Nejde o to, co dělám, ale pro koho to dělám.
Věřím ti, že mi budeš hlídat záda, Rory.
Vždycky.
Ty a já, navždy.
Protože tu mám dohodu,
vezmeš mě do TARDIS.
Vezmeš i mě.
Ale to znamená, že tu budete dvě, trvale, navždy.
A tak budeme obě žít.
- Dvě Amy společně. Může to fungovat? - Vím já? Je to tvoje manželství.
Doktore!
Snad, možná, pokud posunu realitní kompenzátory v TARDIS,
překalibruju, nárazníky soudného dne a zničím karaoke bar, ano, možná ano.
Mohlo by to jít. TARDIS by mohla ten paradox udržet.
Jasně.
Amy…
… a Amy.
Žena a žena.
Dobře, Amy, minulá Amy, stůj u dveří. Budoucí Amy, ty taky.
Budoucí Amy, můžu si půjčit tvůj, sonický šrou… sondu.
Je to šroubovák!
Rory, vysonikuj to, zvyš naší energii. Amy nyní, jsi naše spojení s Amy tehdy.
Potřebuje přes to prohnat signál. A ten signál bude myšlenka.
Amy nyní a Amy tehdy, sdílejte myšlenku.
Něco tak mocného, co by mohlo prorazit čas.
Rory, zasonikuj podstavec. Uvnitř jsou tři páky a nějaké dráty.
To je regulační ventil.
Po restartování, máte deset minut, abyste se dostali zpět do TARDIS.
Dobře.
Vyndej červené a zelené čidla, přesměruj modré do červených a zelené od modrých.
Červené nech volné
a rozhodně nešahej na nic žlutého.
No tak, Rory. Není to žádná věda, je to jen kvantová fyzika.
Ano, jasně. Modrý do červenejch…
Tahej za ty páky postupně!
Pondovky, začněte myslet na nejdůležitější myšlenku, co máte.
Stále na ní myslete, a opakujte si jí.
- První páka! - Macarena.
= Macarena.
Vzpomíná na Macarenu.
- Macarena. - Macarena.
- Náš první polibek.
Druhou páku, Rory.
Třetí páku.
Oh, Amy.
Oh, můj bože.
Ahoj!
Pardon…
- Ahoj. - Ahoj!
= Nevím co…
Divný.
= Dobře, tohle je fakt divný.
= Dobře, přestaň s tím. - Co takhle, kdyby první Amy mluvila první?
= Která Amy, je první Amy?
No…
= Já! Ne, já!
= Rory! Rory, přestaň s tím!
Rory, sundej si ty brýle. Dostáváš časovou zpětnou vazbu.
Páni! Uklidni se, zlato!
Rory, Amy, vytvořili jsme obří paradox
a TARDIS to nesnáší. Snaží se z toho dostat.
Co ti ta ošklivá Amy, udělala? Jen se uklidni, drahá. Vydrž chvilku.
Rory, zbývá vám osm minut. Promiň, ale jsi na to sám.
Nejsem na to sám.
Mám svoje ženy.
- Nebojte se… - Blíží se!
- … toto je laskavost. - Za mnou.
Nebojte se, toto je laskavost.
Toto je laskavost.
Amy, Kate Hayler, desátý ročník hokeje.
Mířila na holeně!
- Toto je laskavost. - Skrč se!
Odstřihují nás od Odchodové brány.
- Nemůžeme se vrátit do TARDIS. - Postraní dveře. Obejdeme je.
- To myslíš, že s náma jen tak půjdeš? - Jo, jen tak.
- Rory, domluv jí! - Rory, domluv jí!
Dámy…
Kde budeš žít? Ne s vámi, to se neboj.
Budu cestovat. Stavím se Vánocích a možná Velikonocích.
Amy, vždycky říkáš,
když děláš Vánoční večeři, kéž bys byla rozdvojená.
Nemůžeme se tam prostě teleportovat?
To není teleport, je to časový skok.
Nemůžou skočit uvnitř stejného časového proudu.
Ano.
TARDIS je v galerii.
Galerie je uzavřena.
Ovládání je zaseknutý. Uzamkli ho z venčí.
Můžeš to odemknout?
Jo, dej mi chvilku a tvůj nejhezčí úsměv.
To byl on.
Nemůžeš se mnou přestat flirtovat?
- Jsi dost stará na to, abys byla… - Znám tě celý svůj život.
Kolik to bylo her na doktora?
Nehraj si teď na stydlivku.
Nebojte se.
Toto je laskavost.
Nebojte se. Toto je laskavost.
Ne!
No tak! Běž!
Kryju ti záda!
Nebojte se. Toto je laskavost.
Ne!
Je to jen anestetikum, bude v pořádku.
Omlouvám se.
- Co to děláš? - Lhal jsem jí, Rory.
Doktore? Pusť mě dovnitř!
Nikdy nemůžou být dvě Amy v TARDIS. Ten paradox je moc velký.
Nemůžeš jí tam nechat! Umře!
- Doktore! Pusť mě dovnitř! - Ne, nikdy nebude existovat.
Až zachráníme naší Amy, tak se tahle budoucnost nikdy nestane.
Ale ona tam je!
- Doktore! Věřila jsem ti! - Není skutečná.
Je skutečná! Pusť jí dovnitř!
Pokud si vezmeme tuhle Amy, tak tu musíme nechat tu naší.
Jen jedna Amy v TARDIS. Kterou z nich chceš?
Je to tvá volba.
To není fér. Proměňuješ mě v sebe.
Je to tvá volba, Rory.
Doktore?
Doktore! Doktore? Doktore!
Rory? Prosím.
Ten pohled, když jsi jí nesl.
Mě.
Jí.
Když jsi jí odnášel, taky ses tak na mě dívával.
Zapomněla jsem, jak moc jsi mě miloval.
Zapomněla jsem jak moc jsem milovala být jí.
Amy Pond, v TARDIS.
S Rorym Williamsem.
Omlouvám se, nemůžu to udělat.
Pokud mě miluješ, nepouštěj mě dovnitř.
Otevři ty dveře a já tam vejdu. Nechci zemřít.
Neodejdu jen tak.
Budu kopat a křičet, bojovat.
Až do konce.
Oh, Amy.
Amy, miluju tě.
Já tebe taky.
Nepouštěj mě dovnitř.
Řekni Amy,
tvé Amy,
že jí dávám její dny.
Dny s tebou.
- Dny, které přijdou. - Je mi to líto, tak líto.
Dny, které nemohu mít.
Vezmi si je, prosím.
- Dávám ti své dny. - Je mi to líto, tak líto.
Nebojte se. Toto je laskavost.
Nebojte se.
Toto je laskavost.
Rozhraní?
Jsem tu, Amy, Pond.
Ukaž mi Zemi.
Ukaž mi můj domov.
Říkala jsem ti někdy o tom klukovy, kterého jsem tam potkala?
Který předstíral, že je v kapele?
Věděl jsi celou dobu, že to nevyjde?
Zachránit obě Amy?
Slíbil jsem ti, že jí zachráním a tady je.
V bezpečí.
Jo.
Tady je.
Nechám vás dva o samotě.
Jsi v pořádku?
- Jak se cítíš? - Kde je?
PŘÍŠTĚ
Ty pokoje mají v sobě… věci.
Je tu místnost pro každého, Doktore.
Dokonce i pro tebe.
Chytíme si příšeru.
Tady je svíce, aby tě navedla do postele.
Tady jde sekáček, aby ti usekl hlavu.
Sek.
Překlad: Blackthunder
www.doctorwho.cz