Francie 1890
Vincente, slyšíš mě?
Prosím, Vincente.
Jako by nestačilo, že chlastá po celém městě,
ale teď ještě celé sousedství musí poslouchat ten jekot.
Je velmi nemocný, Madam Vernetová.
Koukněte na to, to je ještě horší než obvykle.
Co to má být?
Válečný Kabinet, Londýn 1941
Nalezli to za zdí na půdě ve Francii.
Je to pravý… Je to Van Gogh.
Proč mi to nesete?
Protože to je očividně zpráva
a vidíte pro koho.
Nemůžu říct, že to chápu.
To ani nemáte, Pane Premiére.
Máte to jen doručit.
Vězení Bouřlivá Klec, 5145
Cela 426.
Doktor? Myslíte snad dr. Songovou?
Dejte mi to. Opravdu, dejte mi to. Mám oprávnění telefonovat.
Doktore?
Ne, a to nejste ani vy. Kde je?
Voláte přes časový vír, ne vždy to funguje.
Ale TARDIS je chytrá, přesměrovala ten hovor.
Mluvte rychle. Spojení vydrží jenom minutu.
Dr. Songová.
Už jste skončila?
Vy jste tady nový, že?
První den.
Tak to se velice omlouvám.
Ani hnout!
Chtěla na mě použít halucinogenní rtěnku!
Vaše triky na mě nefungují, Dr. Songová.
"Měj se!"
Královská Kolekce, 5145
Tohle je Královská Kolekce.
A já jsem Královna.
Co tu děláš?
Jde o Doktora, madam.
Potkala jste ho, že ano? Vím, že tu byl.
Doktor! Má problém.
Musím ho najít.
- Proto kradeš obraz? - Koukněte na to.
Musím najít Doktora abych mu to mohla ukázat.
Takže, podle všeho, chcete cestovat v čase.
Prodáváš?
Manipulátor Víru, přímo sundaný ze zápěstí pohledného Časového Agenta.
Říkal jsem ZE zápěstí.
Není to levné, Dr. Songová.
Přinesla jste mi nějakou pěknou hračku?
Tohle je Puls Calisto. Zneškodní mikro-nálože na 20 stop.
Jaký typ mikro-náloží?
Takový, který jsem ti dala do vína.
- Vavoom! - Va-co?
Nevěřím, že mě to nikdy nenapadlo. Je to geniální!
Jasně!
Přistáli jsme, pojď.
- Kde to jsme? - Planeta jedna.
Nejstarší planeta ve vesmíru.
Je tu útes z ryzích diamantů. A podle legendy tam je nápis.
Písmena 50 stop vysoká, zpráva z počátku času,
a nikdo neví co tam je, protože to nikdo nepřeložil.
- Až do dneška. - Co se stane dneska?
My. TARDIS přeloží cokoliv.
Musíme jen otevřít dveře a pak si přečteme vůbec první slova v historii.
'AHOJ, ZLATO'
Vavoom!
- Jsme tu správně? - To jsou souřadnice z toho útesu.
Země, Británie.
1:02 ráno. Ne, odpoledne.
Ne, po Kristu.
- To je římská legie. - No, jo.
Římané v té to době napadli Británii několikrát.
Já vím. Moje oblíbené téma ve škole.
Invaze sexy Italů. Jo za ten název, mě strhli o stupeň známku.
- Ave, Ceasar! - Nazdar.
Vítejte v Británii. Jsme poctěni vaší návštěvou.
No, jste jen lidé.
Povstaň…
Římane.
- Proč si myslí, že jsi Caesar? - Kleopatra vás chce vidět.
Ahoj, zlato.
River!
Hoj.
Udělala jsi grafity na nejstarší útes ve vesmíru.
Nezvedal jsi telefon.
- Co to je? - Je to malba.
Tvého přítele Vincenta.
Jedna z jeho posledních prací.
Měl vize, že ano? Myslela, jsem si, že bys o téhle měl vědět.
Doktore? Doktore, co je to?
PANDORIKA SE OTEVÍRÁ
- Jak to, že vybuchuje? - Asi to bude nějaké varování.
Něco se stane s TARDIS?
Nemusí to být doslovné. Každopádně, chtěl, abys byl tady.
Datum a odkazy na mapu na dveřích, vidíš?
Má to název?
Pandorika se otevírá.
No tak! Jo!
- Pandorika? Co je to? - Krabice, klec, vězení.
Byla postavena, aby pojmula tu nejobávanější bytost ve vesmíru.
A je to pohádka. Legenda.
- Nemůže být skutečná. - Pokud je, tak je tady a otevírá se.
A má to něco společného s tím, že tvá TARDIS vybouchne.
Je rozhodně schovaná. Celá staletí pohřbená. Na mapě to asi nebude.
Ne. Ale pokud pohřbíš tu nejnebezpečnější věc ve vesmíru,
ráda by sis pamatovala kam jsi jí dala.
Jak to, že to není nový?
Protože už teď je starý. Byl tu už tisíce let.
Nikdo neví jak vlastně dlouho.
Dobře, tahle Pandorika.
Minule co jsme tě viděli, jsi nás o tom varovala.
Poté co jsme slezli Byzanci.
Spoilery!
Říkala jsi, Doktorovi, že ho uvidíš, až se bude Pandorika otevírat.
Možná, že řekla. Ale zatím jsem to neřekla.
Ale řeknu. Doktore, zachytávám tu smažené částice.
Energetické zbraně, střílející z této strany.
Pokud tu Pandorika je, drží v sobě největšího bojovníka v dějinách.
Půlka galaxie by kousek toho chtěla. Třeba by i o to bojovali.
Musíme se dostat dolů.
Dobře. Můžeme.
Podhenge.
To je Pandorika.
Víc než jen pohádka.
Byl tu šotek.
Nebo obelhávač
či bojovník.
Bezejmenná, příšerná věc, koupající se v krvi bilionů galaxií.
Nejobávanější bytost v celém vesmíru.
A nic to nemohlo zastavit, zdržet
či se s tím dohodnout.
jednoho dne by to prostě vystoupilo z oblohy a roztrhalo váš svět.
- Jak to skončilo tam? - Však znáš pohádky.
Hodný kouzelník to obelstil.
Nesnáším hodný kouzelníky v pohádkách. Pokaždé se z nich vyklube on.
Takže to je něco jako Pandořina skříňka?
- Má to skoro stejné jméno. - Promiň, cože?
Ten příběh.
Pandořina skříňka, se vším zlem ve světě uvnitř.
Když jsem byla malá, byla to má oblíbená knížka.
Co se děje?
Tvé oblíbené školní téma, tvůj oblíbený příběh.
Nikdy neignoruj náhody, ledaže nemáš čas. V tom případě to vždy ignoruj.
- Takže to dokážeš otevřít? - Snadno. Každý se umí dostat do vězení.
Ale rád bych věděl, co tam najdu.
Dlouho čekat nebudeš.
Už se otevírá.
Jsou tam vrstvy a vrstvy bezpečnostních protokolů.
A ty jsou jedna za druhou odstraňovány.
Jako by se odemykala zevnitř.
Kolik máme času?
Maximálně hodiny.
Jaké zabezpečení tam je?
Všechno. Mrtvé body, časové stopky, hmotné linky.
- K čemu všechno tohle? - Co by se dostalo přes tohle všechno?
Pomysli na ten strach co musel pohánět tvůrce téhle bedny.
Co by mohlo inspirovat takový stupeň strachu?
Nazdárek. Neznáme se už?
- Proč by se to začalo otevírat teď? - Nemám ponětí.
A jak o tom mohl vědět Vincent?
Narodí se až za pár století.
Kameny! Tyhle kameny jsou velké vysílače,
vysílající varování všem a kamkoliv do každého času.
- Pandorika se otevírá! - Doktore, všichni a všude?
Dokonce i nebohý Vincent ve svých snech.
Ale co je uvnitř? Co by to mohlo ospravedlnit?
Doktore, kdokoliv?
Cokoliv mocného co znám. Proč o tom nevím já?
Doktore, říkáš, že to může slyšet kdokoliv? Tak kdo je ještě na cestě?
Ou.
Ou? Co ou?
Dobře. Pokud to je vysílač, tak bychom měli odchytit ten signál.
- Dělá to? - Dělá co?
Stonehenge vysílá, dělá to už nějaký čas.
Tak kdo to slyšel?
Dobře, mělo by to jít už k tobě. Je tam něco River?
- Dej mi chvilku. - River, rychle, cokoliv!
Kolem téhle planety je, nejméně deset tisíc lodí.
Nejméně?
Deset tisíc, sto tisíc, milion - nevím je tu moc dat.
Jaké lodě?
- Udržet orbitu. - Rozkaz.
Štíty ohroženy na ionových...
Dalekové. To jsou Dalekové.
Sken nedetekuje žádnou aktivitu. Zahajuji mírný sken.
Obrať tah na vyrovnávací stabilizaci.
Dalekové, Doktore.
Spustit předběžný, vojenský protokol.
Ano, Dobře, dobře. Dobře, dobře. Dalecká flotila:
nejméně dvanáct tisíc bitevních lodí. Po zuby ozbrojené.
Ale máme moment překvapení!
Nikdy by nečekali, že by 3 lidé, zaútočili na 12 tisíc Dalecských lodí.
Protože by nás hned zabili.
To by bylo krátké překvápko. Zapomeňte na to.
Doktore, Kyberlodě.
Ne, Dalecský lodě. Poslouchej je, to jsou Dalecský lodě.
Ano, Dalecské lodě a Kyberlodě.
Tak je donutíme bojovat proti sobě. To bude snadný,
jsou to Dalekové. Rádi bojují…
Sontarané. Čtyři bitevní flotily.
Sontarané! Když už jsme u bojování. Kdo jim ukradnul kabelky?
Terileptilové, Slitheenové, Karetani, Nestene, Drahviny,
Sycoraxové, Haemo-gothové,
Zygonové, Atraxiové, Draconiani.
Všichni jsou tady. Kvůli Pandorice.
Co jsi zač?
Co jenom můžeš být?
- Co budeme dělat?
Doktore, poslouchej mě!
Všechno co tě kdy nenávidělo, sem právě teď jde.
Tohle nemůžeš vyhrát. Ani s tím nemůžeš bojovat!
Doktore, alespoň protentokrát, jen tentokrát, prosím. Musíš utéct!
- Utéct kam? - Bojovat jak?
S největším vojenským strojem v dějinách vesmíru.
Cože? S Daleky?
Ne, ne, ne, ne.
Římani!
Takže…
Vrátil jsem se sem po týdnu a zjistil, že tu byla Kleopatra.
Která je v Egyptě. Mrtvá!
Ano. Zábavné jak se to semele.
Obloha padá a ty děláš vtipy?
Kdo jsi?
Když jste bojovali s Barbary, co si o vás asi mysleli?
Hádanky?
Odkud si mysleli, že jste přišli?
Z místa mnohem smrtelnějšího, mocnějšího a netrpělivějšího než si jejich mozky mohli představit.
A odkud jsem já?
Váš svět má návštěvníky.
- Nyní jste Barbaři vy. - Co to je?
Řekni mi to.
Hlupák by řekl, že práce Bohů.
Ale jsi vojákem moc dlouho na to abys věřil na Bohy.
Každopádně tu je muž.
A dnes potřebuje vaší pomoc.
Pane?
Vydrž.
No, zdá se, že máš dobrovolníka.
- Tak co to má společného s TARDIS? - Nic, pokud vím.
Ale na té Vincentově malbě, TARDIS vybuchuje, to se stane?
Jeden problém po druhém. Ta technologie silového pole, uvnitř téhle bedny.
Pokud dokážu rozšířit signál, mohl tím pokrýt celý Stonegenge.
- To nám může získat půl hodiny. - K čemu nám bude půlhodina?
Jsou ovocné mouchy, kteří žijí na Hoppledom 6,
žijí jen 20 minut a to se ani nepáří.
Určitě to má pointu. Vrátím se k tomu.
Takže… chceš někoho požádat o ruku?
Promiň?
Tohle jsem našla v tvé kapse.
Ne. Ne, ne, to je, hmm…
vzpomínka.
Na někoho, koho jsem ztratil.
Mohl bych?
Je to zvláštní, jakoby…
Ani nevím. Něco.
Lidé občas zmizí ze světa, ale vždy tu jsou stopy.
Malé věci, které tak úplně nedokážeme zařadit.
Tváře na fotografiích, věci, napůl snězená jídla...
prsteny...
Nic není zapomenuto, alespoň ne úplně.
A pokud si na něco dokážeme vzpomenout,
může se to vrátit.
Takže, byla pěkná? Tvá kamarádka?
Vzpomínáš na tu noc, co jsi semnou odletěla?
Samozřejmě.
A ty ses zeptala, proč jsem tě vzal a já ti řekl, že jen tak. To byla lež.
- Takže jsi měl důvod? - Tvůj dům.
Můj dům.
Byl moc velký, přiliž prázdných pokojů.
Netrápilo tě někdy, Amy, že tvůj život nedává smysl?
- Co to bylo? - Musím se pořádně podívat.
Musím nalákat jeho střelbu na nějaký terč.
Jak?
Víš, jak mám občas opravdu skvělé nápady?
- Ano. - Promiň.
Hele na mě, jsem terč!
- Co to je? - Ruka Kyberčlověka.
- A co je Kyberčlověk? - Z části člověk z části robot.
Organická část musela zemřít, již před lety, nyní robotí část
hledá… no čerstvé maso.
Jako nás?
Je to jako dárcovství orgánů, až na to že žiješ a tak trochu křičíš.
Musím se dostat za něj, můžeš odlákat střelbu?
Co jako ty?
Budeš v pohodě, když budeš rychlá, je bez ruky, doslova.
Pojď sem!
Doktore?
Promíchal jsem mu obvody, ale zůstaň kde seš. Třeba blafuje.
Blafuje? Je to ruka!
Říkal jsem, zůstaň tam!
Doktore?
Amy!
Doktore!
Doktore?!
- Budeš asimilována. - Vážně?
Tebou a čím tělem?
Doktore?!
Doktore?
Kdo…? Kdo jsi…?
Ahoj, Amy.
- Pane, ten muž přichází k sobě. - Amy?!
- Kde je Amy? - Nic jí není, Doktore, je jen v bezvědomí.
Dobře… ano, jen jí uspali.
Do půlhodiny by měla být v pořádku. Římani, super. Vás jsem tu chtěl.
Stará dobrá River. Kolik?
- 50 mužů, dobrovolníci. - Co je tohle?
50? To není zrovna legie.
Tvá kamarádka byla přesvědčivá, ale těžko se tomu věří.
Ano, to vím, Rory. Já očividný přece nepřehlídnu.
Ale potřebujeme všechno co seženem.
Dobře, kyber-zbraně.
Tohle je v podstatě strážní bouda. Tenhle bezhlavý poutník byl hlídač.
Nejspíš ho dostali místní. Nikdy nepodceňuj Kelty.
Doktore?
Ticho, Rory. Přemýšlím.
Proč nechávat Kyberčlověka hlídat? Ledaže by v té bedně, bylo něco jejich.
Ale co by tam dokázali sami zamknout? Dobře jejich to nebude, ale tak co? Co?
Ne, nedochází mi něco očividnýho, Rory.
Něco velkého, něco co mám přímo před obličejem, cítím to!
- Jo to asi jo. - Hned jsem zpátky.
- Ještě jednou ahoj. - Ahoj.
- Jak ses měl? - Dobře. Jo, Dobře.
I když, Římansky.
Rory, nechci být hrubý, ale ty jsi umřel.
Jo, já vím. Byl jsem u toho.
Umřel jsi a pak jsi byl vymazán z času.
Nejenom, že jsi umřel, ale nikdy ses nenarodil, nikdy jsi neexistoval.
Vymazán? Co to znamená?
Jak to, že jsi tady?
Nevím. Mám to trochu rozmazaný.
Rozmazaný?
No, umřel jsem a přeměnil jsem se v Římana. To tě rozptýlí.
Chyběl jsem jí?
- Co to je? Co se děje? - Závěrečná fáze.
Otevírá se.
Jste obklíčeni. Máš nějaký plán?
Ano. Tak si pospěš a dostaň sem TARDIS. Potřebuji vybavení.
Co jsi zač?
Jsou tu všichni, všichni, jen kvůli tobě.
Co bys jen mohla být?
Pardon, pardon, spadlo mi to. Zdravím Stonehenge!
Kdo ovládá Pandoriku, ovládá vesmír!
Ale mám tu špatné zprávy…
Protože hádejte kdo? Ha!
Poslouchejte, jak tu všichni lítáte tak mě to celkem ruší.
Mohli byste na chvíli zastavit? Protože tu právě mluvím!
A otázka dne je, kdo ovládá Pandoriku?
Odpověď: Já! Další otázka: Kdo mi jí hodlá vzít?
Na taaak! Podívejte na mě, bez plánu, bez posil, bez pořádných zbraní.
Jo a ještě něco co nemám: Nemám… co… ztratit!
Takže pokud si tam sedíte, ve své malé blbé lodičce
se všema blbejma malejma zbraněma
a máte nějaké plány o tom, že dneska získáte Pandoriku,
tak si vzpomeňte, kdo vám stojí v cestě!
Vzpomeňte si na všechny dny kdy jsem vás zastavil.
A pak,
A PAK, udělejte něco chytrého.
Nechte někoho jiného ať to zkusí před vámi.
To je tak na půl hodinky zaměstná.
Římané!
Dobře…
Co je s tebou?
Pořád tam jsou. Co budeme dělat teď?
Pokud zastavím cokoliv je v téhle budce, tak půjdou zase domů.
Jasně.
Je mi to líto, Rory, teď budeš muset být statečný.
Moje hlava.
To jsou jen dozvuky toho uspání.
Jdi na čerstvý vzduch, budeš v pořádku.
- Je tam bezpečno? - Ani z daleka, ale je tam vzduch.
Ty jsi ten chlápek, ten co udělal to…
s tím mečem.
Jo.
Tak dík za to mečování. Dobrý mečování.
Bez problému.
Nahoře jsou moji muži.
Postarají se o tebe.
Dobře. Miluju Římany!
Nepamatuje si na mě.
Jak to, že si na mě nepamatuje?
Protože jsi nikdy neexistoval.
Co to děláš? Co se děje?
Jsou tu praskliny. Praskliny v čase.
A jednoho přesného dne v budoucnosti nastane obří exploze.
A každý další okamžik v dějinách praská kvůli tomu.
Tak jak to funguje? Jaká exploze? Co exploduje?
A pro ty z nás, kteří nedokáží číst v základním kódu vesmíru?
Amyin čas.
To máš fuk, praskliny jsou všude.
Dostaneš se moc blízko a můžeš zmizet z vesmíru.
Takže jsem propadl tou trhlinou a nikdy se nenarodil?
V podstatě.
- Jak jsem se objevil tady? - To nevím, neměl bys tu být.
Co se stalo? Z tvého úhlu pohledu, co se vážně stalo?
Byl jsem v jeskyni, s tebou a Amy.
Umíral jsem…
a pak jsem se objevil tady jako římský voják. Skutečný Říman.
S hlavou plnou Římských… věcí,
celý jiný život.
Jako bych se probudil ze sna.
Začínal jsem si myslet, že to byl sen.
Ty, Amy a Leadworth.
Pak dneska v táboře, chlapy mluvili o návštěvnících,
o dívce s rudými vlasy.
Myslel jsem, že jste se pro mě vrátili.
Ale ona si mě ani nepamatuje.
- Ale, nech toho. - Cože?
Jdi pro ní.
Nechápu to.
Proč jsem tady?
Protože jsi.
Vesmír je obří. Je ohromný a komplikovaný a směšný. A občas, opravdu vzácně,
se prostě stanou nemožné věci, které označíme za zázraky.
To je má teorie.
Za 900let jsem žádný neviděl.
Ale tohle to asi mění.
Tak jdi nahoru, je to Amy a je obklopená Římany.
Nejsem si, jistý zda to dějiny zvládnou.
Dobrý?
Už jsi v pohodě?
LOKACE: Země DATUM: 26. 6. 2010
Ticho padne.
Proč jsi mě sem vzala?
Dobře, někdo tu už byl.
Amy…
Oh, Doktore, proč jsem tě pouštěla ven?
Příběh o Římské Británii
Z místa mnohem smrtelnějšího, mocnějšího a netrpělivějšího než si jejich mozky mohli představit.
Takže to je něco jako Pandořina skříňka?
Když jsem byla malá, byla to má oblíbená knížka.
Ale ne…
Jsi v pořádku?
Poslal tě sem Doktor?
Jsem v pořádku, nemusí se bát.
Dali ti deku.
To je dobře. Kdo ti jí dal?
- Jeden z chlapů. - Kterej?
Jeden z nich. Záleží na tom?
Ne, ne.
Zapomeň na něj. Na to!
Zapomeň na to.
Jak se jmenuješ?
Já jsem… Rory.
Co je?
Nic. Jen to není jméno, které bych očekávala u Římana.
To je zkráceně co? Roranicus?
Jo.
Ty brečíš.
TARDIS, kde je? Pospěš si!
Nezvyšuj hlas, nešil a poslouchej.
- Co se stalo? - Nic.
Je to jakobych…
Jako bych byla šťastná.
Proč jsem šťastná?
Nejsou skuteční, nemohou být.
Všichni jsou v téhle knížce,
tihle skuteční Římani, ty s kterými jsi právě teď.
Všichni jsou v té knížce v Amyině domě, v děcké obrázkové knížce.
Co tam vůbec děláš?
TARDIS si dělá, co chce. Doktore, jak je to jen možné?
Něco využívá její vzpomínky, Amyny vzpomínky.
Ale jak?
Říkala jsi, že tam něco bylo.
Ano, jsou tu spáleniny na trávníku, po přistání.
Pokud byli v jejím domě, mohli využít duševní pozůstatky.
Stavby můžou držet vzpomínky, proto mají domy duchy.
Mohli si vyfotit Amyinu paměť. Ale proč?
Doktore, kdo jsou ti Římani?
Projekce. Nebo duplikáty.
Ale vždyť nám pomáhají. Moje rtěnka na ně fungovala.
Možná si myslí, že jsou skuteční. Perfektní maskování.
Opravdu věří svému krytí,
dokud je neaktivují.
Doktore, ten voják…
Co se děje?
Nic.
Nevím proč to dělám.
To jsem já.
Amy, prosím.
To jsem já.
Je to past, musí být.
Využívají Amy, aby vytvořila příběh, kterému uvěříš, aby se k tobě dostali.
Proč? Kdo by to dělal?
Proč by to dělal? Nedává to smysl.
River? River?
- Co se děje, River? - Nevím. Něco s motory.
Doktore, s TARDIS je něco špatně, jakoby
- jí ovládalo něco jiného. - Špatně s ní lítáš.
Lítám s ní perfektně.
- Naučil jsi mě to. - Kde jsi?
Jaké je datum?
Je 26tého Června, 2010.
Musíš odtamtud zmizet! Do jakéhokoliv času, prostě zmiz.
- Nejde to. - No, tak vypni TARDIS.
- Vypni tam všechno! - Nemůžu!
Ticho padne!
Ale já tě neznám, nikdy v životě jsem tě neviděla.
Viděla. Víš, že ano. To jsem já.
Proč brečím?
Protože sis na mě vzpomněla.
Vrátil jsem se! Brečíš, protože si na mě vzpomínáš.
Někdo jiný s tím lítá.
Vnější síla. Ztratila jsem kontrolu.
Ale jak? Proč?
Poslouchej mě, prostě někde přistaň. Nouzové přistání. Hned.
V čase jsou praskliny. Viděl jsem je, všude, a rozšiřují se.
Způsobil je výbuch TARDIS, ale můžeme je zastavit, když přistaneš.
Není to bezpečné.
Zrovna teď.
Teď se nám chce vyjít, co?
Ne! Ne, prosím, ne!
Nikam nejdu! Jsem Rory!
Doktore, přistála jsem.
- Přistála. - Dobře, vyjdi ven.
Když není nikdo uvnitř, motory TARDIS se sami vypnou.
- Prostě vyjdi ven. - Už jdu.
Běž!
Doktore! Doktore!
- Nemůžu otevřít dveře! - Amy!
Poslouchej, musíš utéct. Musíš utéct, co nejdál to půjde!
Jsem věc! Zabiju tě! Prostě jdi!
Prosím, ne, já nechci jít.
Jsem Rory! Jsem…
- Jsem… - Williams.
Rory Williams z Leadworthu. Můj přítel.
- Jak bych mohla zapomenout? - Amy, musíš utýct!
Nezvládnu to, mizím.
Ty jsi Rory Williams a nikdy už nikam neodejdeš.
Doktore, nemůžu otevřít dveře!
Doktore, prosím, zbývají jen sekundy!
Plastový Římani.
Duplikáty, řízeni Vědomím Nestene, co?
Pořádné krytí, ale proč? Co děláte?
Co je uvnitř? Co vyjde ven?
Pandorika je připravena.
Takže, je otevřená?
Byl jsi skenován.
Hodnocen.
Porozuměn.
Doktore.
Prsten. Vzpomínáš na něj?
Nikdy jsi mi ho nedovolil nosit, abych ho neztratila.
- Doktor mi ho dal. - Ukaž mi ho.
Ukaž mi ten prsten.
- Amy... - No tak!
Ukaž mi ho.
Skenován? Skenován čím? Tou bednou?
Tvé limity a kapacity byly extrapolované.
Pandorika je připravena.
Připravena na co?
Připravena na tebe.
To je ono. Vzpomínáš si. Jsi to ty.
A zůstaneš tu.
Ne…
Ne! Ne!
Vy všichni, spolupracující,
v alianci…
Jak je to možné?
Praskliny v kůži vesmíru.
Celá realita je v ohrožení.
Všechny vesmíry budou vymazány.
Cože? A přišli jste pro mě pro pomoc?
Ne. My zachráníme vesmír před tebou!
Přede mnou?
Všechny projekce souhlasí.
Všechny důkazy se shodují.
Doktor zničí vesmír.
Ne, ne, ne. Pochopili jste to špatně.
Pandorika byla zkonstruována, aby zajistila bezpečí aliance.
Scénář byl vymyšlen ze vzpomínek tvé společnice.
Past, které Doktor n emohl odolat.
Praskliny v čase má na svědomí Doktor. Je to potvrzené.
Ne. Ne, ne. Já ne, TARDIS.
A já nejsem v TARDIS, že ne?
Jen Doktor dokáže ovládat TARDIS.
Prosím, poslouchejte!
Zabráníme tomu.
Totální kolaps událostí! Každé slunce, každá supernova, každý okamžik.
Celý vesmír jako by nikdy neexistoval!
Prosím, poslouchejte!
- Zapečeťte Pandoriku! - Ne!
Prosím, poslouchejte mě!
TARDIS exploduje právě teď a já jsem jediný, kdo to může zastavit!
Poslechněte mě!
Promiň mi to, lásko.
POKRAČOVÁNÍ PŘÍŠTĚ
Překlad: Blackthunder