Ne, Amy, rozhodně nejsme na pátém měsíci Sinda Callista.
Spíš tady vidím nějký papírnictví.
Amy, Amy!
Doktore!
Říká to, že jsme na Zemi!
Colchester v Essexu.
Doktore?!
Zase odlétá.
Doktore, slyšíš mě?
Amy!
Amy...
NÁSLEDUJÍCÍ DEN
Haló... Prosím, haló...
Potřebuji vaši pomoc. Stala se nehoda.
Prosím, pomozte mi.
Haló?
Prosím, pomůžete mi?
Pomoct?
Co se stalo?
Něco hrozného.
Prosím, pomozte mi.
Craigu, co je to na tom stropě?
- Co je na stropě? - Tohle.
Táhne se to ze zhora.
Kdo že tam teď bydlí?
Nějakej chlápek.
Tak co dneska podniknem? Pizza, chlast a telka?
Jo, pizza, chlast a telka.
Co tam nahoře dělá?
- Už jsi podal ten inzerát? - Jo, dneska.
Plně vybavený pokoj okamžitě k pronajmutí. Společná kuchyně.
koupelna, sdíleno se sedmadvacetiletým nekuříkem, 400 měsíčně.
To zní dobře. To bude tvůj životní úděl;
- Najdi mi chlapa! - Jo, jinak se budeš muset spokojit se mnou.
To nejdřív ty se mnou.
Melina? Co zase?
Jasně...
Ale já už něco mám.
- Nic důležitýho, jen Craig. - Tak to díky!
Promiň, víš, jak to myslím.
Dobře, promluvím s ním.
Má zase ty svoje deprese. To může být na celou noc.
Promiň, ale vážně bych tam měla jít.
Nebude ti to vadit?
Vůbec ne, klidně běž.
- Mohla bych zůstat. - Ne, jen klidně běž.
Je to jen pizza.
Jo, jen pizza.
Tak jo, jdu.
- Fajn, tak zas někdy. - Jo.
A pak mi zavolej, jestli je všechno v pořádku.
Díky. A promiň.
Tak jí to řekni...
Jen jí řekni, že ji miluješ.
"Miluji tě."
"Nevím, jestli sis všimla, ale..."
Pokaždé!
Miluji tě, miluji tě, ...
Miluji tě!
To je prima, protože jsem tvůj nový nájemník.
Tohle bude lehčí, než jsem čekal!
NÁJEMNÍK překlad Hurley
verze 1,0
Ale ten inzerát jsem podal až dneska, ani tam není adresa!
No a nemáš kliku, že jsem šel kolem? To teda máš.
Spíš odvěký amatér než mladý profesionál.
Ale jsem vážně splněný sen.
Já sem ale neřekl, že tu můžeš bydlet. A vrať mi ty klíče!
Pravda, tu máš peníze.
To je docela dost, ne? Vypadá to tak.
Je to moc? Nikdy to nepoznám.
Neutrať to všechno za cukroví! Teda pokud nemáš cukroví rád. Já teda jo.
Takhle se dneska zdravíme, ne? Já jsem Doktor.
Teda, říkají mi Doktor. Ani nevím proč.
Taky si tak říkám, furt nevím proč.
- Craig Owens. Takže Doktor? - Jo.
- Kdo bydlí nahoře? - Nějakej chlápek.
Jak vypadá?
Normálně. Je tichý.
Většinou.
Promiň, kdo že to jsi?
Haló, promiň?
Tohle bude dřevomorka?
- Nebo plíseň. - Nebo ani jedno, nebo obojí.
- Nechám to někoho opravit. - Ne, já to opravím.
Na dřevomorku jsem expert. Říkejmi Morkobijec.
Ne, já jsem Doktor, neříkej mi Morkobijec.
Tohle je nejhezčí obývák, co jsem kdy viděl. Máš parádní vkus.
Můžu tu zůstat? Řekni, že můžu zůstat.
- Vždyť si ještě ani neviděl pokoj. - Pokoj? - Tvůj pokoj.
Můj pokoj? No jo, můj pokoj.
Odveď mě do mého pokoje!
Tohle býval Markův pokoj. Jemu to tady patří.
Strýc, kterého ani neznal, mu to tady odkázal.
Jak příhodné.
Tohle postačí. Ve skutečnosti...
Není času na zbyt. Beru to.
Asi budeš chtít vidět moje doklady.
Číslo zdravotní pojišťovny,
národní zdravotka,
- Doporučení... - To je doporučení od arcibiskupa z Canterbury?
Jsem jeho blíbenec.
Nemáš hlad? Já mám hlad.
Nic tu nemám.
Máš tu všechno, co potřebuji na speciální bilinkovou omeletu.
Kdo je ta holka na ledničce?
Moje kamarádka Sofie.
- Přítelkyně? - Jen kamarádka, nic mezi námi není.
Naprosto normální, mě to tak vyhovuje.
Potkali jsme se tak před rokem v informačním centru.
Výměna informací? To se může hodit.
Stejně to tam jde ke dnu. Vedení je na nic.
Vím, co by měli dělat. Mám to všechno vymyšlený.
Ale já jsem jenom pěšák, nemůžu jim tam rozdávat příkazy.
Proč ti to vlastně říkám? Vždyť tě skoro neznám.
Mám příjemnou tvář, lidi se mi furt vyzpovídávají o svých plánech.
Kde máš věci?
Klid, nějaké si obstarám. Všechno jde podle plánu.
Sakra, který? Ne!
Proč nechceš přistát?
To bylo neuvěřitelný!
To bylo vážně úžasný.
Kde ses naučil takhle vařit?
V Paříži, osmnácté století, ne, počkej...
To není nedávno, co? Tak sedmnácté?
Ne, promiň, dvacáté. Mám trochu problém dělat věci ve správném pořadí.
Řekl ti někdy někdo, že seš trochu trhlej?
A nikdy s tím nepřestali. Byl jsi někdy v Paříži, Craigu?
Ne, nevidím v tom smysl.
- Nejsem zrovna cestovatel. - To poznám z tvého gauče.
- Gauče? - Začínáš se mu podobat.
Díky, to je prima.
Ne, mně se to tady líbí.
Chybělo by mi to tady...
- Ty klíče. - Co?
Nějak se s nima...
mazlíš.
- Jenom je držím. - Jasně.
Každopádně
tyhle
jsou tvoje.
- Můžu zůstat? - Jsi trhlej a umíš vařit, to mi stačí.
Takže venkovní dveře, hlavní dveře,
- tvoje dveře. - Mje dveře! Můj pokoj, můj kutloch!
Já a klíče.
Jo a Mark a já jsme měli takovou dohodu,
Když někdy budeš chtít vyklidit kvartýr, houkni na mě.
Proč bych to chtěl dělat?
Kdyby sis chtěl někoho přivést. Přítelkyni...
...přítele?
Jo, jasan. Houknu, kdyby něco.
Něco jako...
"Tohle jsem teda fakt nečekal!"
Mimochodem,
Ta plíseň.
Něco mi říká, že bychom na ni neměli sahat.
Země volá Pond, Země volá Pond.
Ozvi se, Pond.
Doktore!
- Promiň. - Opatrně s mým novým naslouchátkem, Pond!
Je to srandista.
Trochu trhlej, ale v dobrým smyslu.
- A čirou náhodou měl v tašce tři tisíce? - Jo.
Počkej, "Doktor"?
Craigu, co když je to dealer?
Haló? Prosím, stůjte.
Slyšíte mě? Potřebuji Vaši pomoc.
Jak to zvládá TARDIS?
Poslechni si sám.
Sakra, zasekla se ve zhmotňovací smyčce. Chce přistát, ale nejde to.
A cokoliv jí v tom brání, je nahoře v tom bytě.
Tak tam běž a vyřeš to!
Prosím, moje dcerka je zraněná.
Ještě nevím, co to je!
Cokoliv, co zastaví TARDIS, musí být velký, strašidelně velký.
Moment, ty se bojíš?
Promiňte, pomůžete mi? Prosím.
Pomoct?
Motýlek, děláš si srandu?
Vydrž chvilku.
Cože? Craigu?
Pomerančovej džus nebo velká tarantule, fuj...
Nemůžu tam jít, dokud nevím, jak se s tím vypořádat.
Je ale zajímavý, že mě ten nahoře nezná.
Takže žádný sonikování.
Žádná pokročilá technika, jen to, co tady najdu.
Kdyby nás takhle někdo slyšel, bude mu to znít jako hantec.
Exploze nad kuchyní.
Descartova spirála.
Musím se jen tvářit jako normální lidská bytost.
Pohodička, co by se asi tak mohlo pokazit?
- Viděl ses? - Budeš protivná, nebo mi pomůžeš?
Tak tady je jedna. Pryč s motýlkem!
Motýlky jsou super.
Na tak, Amy. Jsem normální chlápek. Co normální chlápci dělávají,
Koukají na telku, hrajou fotbal, chodí do hospody.
To bych mohl zvládnout.
Moment, Amy?
Zajímavé.
Izolovaná časová smyčka.
- Co to znamená? - Pokřivení času.
Ať se nahoře děje cokoliv, pořád to na tebe působí.
Už to přestalo.
- A co u tebe? - U mě dobrý.
Takže už se není čeho bát?
Ani ne, jen nech tu šaltpáku naplno, to tě ochrání.
- Řekl jsem tu šaltpáku! - Zatáhla jsem za šaltpáku!
- Máš dveře za sebou? - Jo.
Tak dva kroky doprava a zatáhni znovu.
Nesmím použít šroubovák...
- Běžím, musím si vyzvednout pár věcí. - Hej!
Moc si tu nezvykej.
Doktore, haló?
Jak dlouho tam budeš?
Promiň, rád se čvachtám.
- Co to sakra bylo? - Co jsi říkal?
Jdu se jen podívat nahoru, jestli je v pořádku.
Cože?
Co jsi říkal?
Dobrý den.
Craigu?
To jsem já zezdola. Slyšel jsem ránu.
Nemám na výběr, jde se sonikovat!
Děkuji, Craigu, ale tvou pomoc nepotřebuji.
- Co se stalo? - To je můj kartáček?
- Jo. Mluvil jsi s tím chlápkem nahoře? - Jo.
- Jak vypadal? - Líp, než právě teď ty.
- Co to děláš? - Myslel jsem, že máš potíže.
Díky. Tak když příště budu v nesnázích, můžeš mě zachránit s mým kartáčkem.
Ahoj.
Ahoj, já jsem Doktor.
Ty budeš Sofie.
Ne, Dom je na Maltě, nikoho tu nemám. Počkej chvilku...
Máme dneska zápas a chybí nám hráč. Nechceš se připojit?
Zápas... Utkání v pití?
- Ne, fotbal. - Fotbal? Fotbal!
Jasně, borci hrají fotbal. Ve fotbale jsem dobrej. Asi...
Zachránil jsi mě! Někoho už mám.
Dobře, uvidíme se.
- Ahoj, Sof. - Čau, říkala jsem si, že se stavím, abych se seznámila s tvým spolubydlícím.
Taky hraješ, Sofie?
Ne, Sofie jen fandí. Je to můj maskot.
Tvůj maskot?
Tak ne maskot, ale je to zápas. Holku si jen tak přivést nemůžu.
- Neřekla jsem, že jsem tvoje holka. - Já taky ne.
Raději se obleču.
Oh, the spare kit's just in the bottom drawer. Bit of a mess.
- Tak co myslíš? - Neříkal jsi, že je to fešák!
Jak jsi odemčela dveře? Klíče máš přece tady.
Nechala jsi je tu naposledy.
Jak víš, že to jsou moje klíče?
- Držel jsem je. - Mám náhradní.
- Máš náhradní klíče od cizího domu? - Jo.
Jasan!
Asi se ti tu taky líbí.
Jdu ven. Když budu pořád dřepět doma, ten nahoře by mohl mít podezření.
Fotbal ti schvaluju. Ten je normální...
Jo, fotbal, pěkně venkovní...
A fotbal je to s těma klackama, ne?
- Jak se vlastně skutečně jmenuješ? - Prostě mi říkej Doktor.
Přece nemůžu lidem říkat "Můj spolubydlící se jmenuje Doktor".
- Proč ne? - Je to divný.
Čau Craigu, Sofi.
Zdravím, jsem Craigův nový spolubydlící.
- Jmenuji se Doktor. - Dobře, Doktore. Já jsem Sean.
- Kde jsi nejsilnější? - V rukách.
Ne, ptá se na pozici ve hře.
Ani nevím. Vepředu, vzadu.
- Dole? - A umíš vůbec hrát?
To musíme zjistit!
To není zlý.
Běž!
Raz dva, raz dva!
Běž, Doktore, běž!
Jsi úžasnej!
Tak, Craigu, ukaž co umíš!
Miluju tuhle hru!
Doktor, Doktor, ...!
Prosím, pomůžete mi?
Pomůžete mi, prosím?
Pomůžete mi?
Haló?
Nemůžu najít svoji maminku. Pomůžete mi?
Pomoct?
Ty jedna chudinko, co se stalo?
Pomůžete mi ji najít?
Bereme tě do týmu, další zápas příští týden. Rozdrtíme je!
Žádné násilí, ne dokud jsem tu já!
Ne dnes, ne jindy. Já jsem Doktor, Nadcházející bouře.
A tys myslel jen ten zápas, že?
- Jo. - Paráda.
Amy...?
- Děje se to znovu, a hůř. - Co ukazuje skener?
Hodně devítek. Devítky jsou dobrý, ne?
Jo, jsou. Šaltpáka, Amy!
Amy, jsi tam?
- Amy? - Jo, nazdar.
Díky Bohu, bál jsem se, že to TARDIS vymrštilo
do vortexu s tebou uvnitř. Navěky ztracenou.
- To se vážně mohlo stát? Musíš mě odtud dostat! - Co čísla?
Samý pětky.
Pětky?
Ještě lepší.
Pořád to ale znamená, že na tebe působí nepředstavitelně nebezpečná síla. Ale neboj.
Drž se, dobře?
- Musím dát něco do kupy. - Já ti dám "drž se"!
Nazdar, spolubydlící.
Čau.
Hele, dneska se staví Sofie a tak mě napadlo, jestli bys nám nedopřál trochu soukromí.
Jasně, ani si nevšimnete, že tu jsem.
Asi takhle...
Fantazie, krása!
- Zvětšilo se to. - No jo...
Půjdeme ven?
Měl jsem těžkej den, nedáme zas pizzu, chlast a telku?
Jasně. Počkej...
Žádná Melina, žádné deprese, žádné vyrušování.
Výborně!
Hele, Sof...
Přemýšlel jsem...
Co mi chceš říct?
Říkal jsem si, že...
bychom
Zdravíčko.
- Pardon, ale neposlouchal jsem, jestli vám jde o to. - Myslel jsem, že půjdeš pryč.
Jen přepojuju elektřinu, máte tu v tom bordel. Kde se zapojuje tohle?
- Už opravdu odchází. - Mně tu nevadí, jestli ani tobě.
- Nevadí, proč by mi to vadilo. - Tak tu s námi zůstaň.
- To teď musím zůstat? - Chceš zůstat? - Nevadilo by mi to.
Výborně!
Život se může zdát tak nesmyslný, Doktore.
Pěd dní práce, pak víkend, a tak pořád dokola. Šest miliard lidí dělá pořád to samé.
Šest miliard lidí? To musí být vážněna hlavu...
Takže informační centrum. To není nic moc, co?
Co byste vážě chtěli dělat?
Nesměj se, řekla jsem to zatím jen Craigovi, ale
chtěla bych se starat o zvířátka.
Možná v zahraničí, v televizi jsem viděla takový útulek pro opice.
- A co ti brání? - Na něco takovýho potřebuješ vyškolení.
Navíc je to divný, tady žijí všichni lidé, co znám.
Craigovi nabídli dobře placené místo v Londýně. Odmítl.
Co je na tomhle místě špatného. Mně by Londýn nic neříkal.
Třeba tu budete muset zůstat.
na skrmné hromádce až do konce života.
Lepší než risk a zklamání, ne?
- Myslíš, že bych selhala? - Každý má své sny, Sofi.
Ale jen málo jich opravdu dosáhne. Co si budeme nalhávat.
Třeba je informační centrum v celém vesmíru právě to místo, kam patříš.
- Proč to říkáš? Vždyť to je hrůza. - Není to pravda?
Jistě že není. Nebudu tam tvrdnout do konce života. Můžu si dělat, co se mi zachce!
Chápeš, co to teď udělal?
Ne, co se děje? Takže teď budeš žít s opičkama?
Je to velký svět, Sofie.
Chytni se toho, co tě baví.
Když já nevím.
Takže odejdeš? Půjdeš poznat svět?
Proč? Myslíš, že bych měla?
Jasně.
Jak říkal Doktor. Co tě tu drží?
Přesně tak!
- Ahoj. - Uvidíme se.
Tak, zvednem kotvy.
Jde se skenovat!
Co ti to ukazuje?
Žádná pokročilá technologie.
Úplně normální.
Ale ne, to není možný!
Je to až moc normální.
To by mohl být problém jen pro tebe.
Říkal jsi, že můžu být navždy ztracená. Tak běž nahoru.
Aniž bych věděl, do čeho jdu? Zapomeň.
Kdybych se tam mohl jen mrknout...
Použij databanku. Najdi mi plány tohohle domu. Historii, cokoliv.
Já zatím naverbuju zvěda.
Morkobijec!
Craigu!
Craigu, nesu normální snídani!
Říkal jsem ti, ať na to nesaháš! Co to je?
Neznámá a evidentně jedovatá látka.
"Mám úžasně chytrý nápad, začnu se v tom hrabat prstama!"
No tak, Craigu, dýchej!
Dýchej, zapni ty svoje fotbalový plýce!
Zvráit působení jedu.
Vybudit tanninové molekuly.
- Musím do práce! - Ani nápad, musíš odpočívat.
Ještě.
- Máme důležitou poradu. - Důležitý jsi ty.
Budeš v pořádku, Craigu.
Cože?
Ne, ne, ne, ...!
Dobré odpoledne.
Odpusť mi to, Michaele, nevím co říct.
To mi moje obrazovka neříká, pane Langu.
Co tu dělá? Co tu děláš?!
Když se k tomu stavíte takto, pane Langu, obraťte se na někoho jiného.
Ne, to je jeden z mých njlepších klientů!
Jak se cítíš? Neměl jsem co dělat, tak mě zajímalo, jak vypadá práce v kanceláři.
- Nikdy jsem vlastněnikde nepracoval. - Ty jsi šílenej!
Nech Doktora být, zbožňuju ho!
Na poradě byl úžasný.
Tys šel na poradu?
Byl jsem tvůj zástupce. Pana Langa už nepotřebujeme, ošklivý pan Lang.
- Tady máš, a našla jsem nějaké sušenky. - Sofi, můj hrdina!
Dívala jsem se na internetu po charitativních aktivitách.
Říkali, že můžu hned začít jako dobrovolník.
- Měla bych to skusit? - Jo, jasně, dobře...
Vypadáš hozně, zpátky do postele!
Kdo další?
Haló, pane Joergensene? Počkáte chvilku? Musím si dát sušenku.
Co to sakra?
Nebyla jsi nahoře?
Ano?
No tak, ukaž mi, co jsi tam viděla.
Ukaž mi to. To nedává smysl!
Viděla jsi někdy někoho jít nahoru? Ano? Dobře, dobře...
Jaké lidi? takové, co už se nevrátí dolů? To je zlé.
- Ahoj. - Už to nevydržím, chci, abys odešel!
- Tohle si můžeš klidně vzít. - Co jsem provedl?
- Pro začátek si povídáš s kočkou! - Spousta lidí si povídá s kočkama.
Všichni tě zbožňujou. Jsi lepší než já ve fotbale, dokonce i v mé práci!
A Sofie najednou básní o opicích, a pak tohle!
To je umění! Postoj k moderní společnosti. Jakože: "Panejo, není ta moderní společnost na pendrek?"
Jsi tu jen tři dny, nejdivnější tři dny v mém životě.
- A budou ještě divnější, když odejdu. - Já už to dál nesnesu!
Nemůžu odejít, jsem jako ty, nikam jinak nezapadnu.
Madrid? Taková díra! Musím tu zůstat.
- Ne, musíš vypadnout! - Nemůžu!
Tak jo, něco ti ukážu.
Ale buď potichu.
Ach jo, tohohle budu litovat.
Nejdřív obecný informace.
- Ty jsi... - Jo.
- Z... ty máš TARDIS! - Jo.
Jedenáctej!
Jo, a teď konkrétní detaily.
Amy...!
Viděl jsi můj inzerát.
Jo, spolu s tímhle, což je divný, protože to Amy ještě nenapsala.
Cestování časem, to mám pořád.
To je skener! Používáš technologii bez technologie!
Mlč už!
Prosím, pomůžete mi?
Ahoj.
- Prosím, pomůžete mi? - Co se stal, zlatíčko?
Pomoct?
- To už nikdy neudělám! - Amy, to je Amy Pond!
No jasně, ty už nám rozumíš, fajn. Už máš ty plány?
- Pořád je hledám! - Už jsme na to s kočkou přišli.
- Kočkou? - Jo, má tam nahoře časový motor.
Využívá nevinné lidi, aby ho zase nahodil.
- Nikdy se to nepovede a spálí je. Z toho je ten flek. - Ten na stropě?
- A tebe to málem hodilo do vortexu. - Paráda.
- Lidi tam nahoře umírají, ... - Amy!
Doktore!
Zabíjí je tam!
Někdo tam je.
- Doktore? - Drž se!
Craigu, rychle, někomu tam jde o život!
To je Sofie, je tam Sofie!
Doktore!
- Kde je Sofie? - Počkej, Amy?
- Vy jste nahoře? - Teď tam jdeme. - Ale to nemůžete.
Jistě že můžu!
Už mám ty plány. Nemůžeš být nahoře, protože tam nic není!
Ten dům nemá patro!
Cože?
No ovšem!
Ten časový motor není v bytě, on je ten byt!
Někdo se pokouší postavit si TARDIS.
To patro tu bylo vždycky!
- Určitě? Přemýšlej. - Ano!
- Já nevím... - Vjemový filtr.
Sofie!
Pane Bože, Sofie!
Craigu, ovládá jí to! Chce, aby se dotkla toho ovládání.
Sakra, mrtvý zámek!
Musíš něco udělat!
Proč jí to pustilo?
- Pomůžete mi. - Počkat, havarovaná loď, tak uvidíme.
Zdravím, jsem kapitán Fešák z Mezinárodní záchrany.
- Udejte prosím povahu vaší krize? - Loď havarovala.
Posádka mrtvá, pilot vyžadován.
Ty jsi nouzový havarijní program.
Hologram, lákal jsi sem lidi, abys je ozkoušel.
Pomůžete mi, ...
- Craigu, kde to jsem? - Lidské mozky nejsou dost silné, vyhoří.
A tak to pořád zkoušíš.
Sedmnáct lidí bylo otestováno.
6 000 400 026 zbývá
- Co se tu děje? - Vrchní patro Craiova domu je ve skutečnosti mimozemská loď,
která hodlá povraždit všechny lidi na Zemi, co na tom proboha nechápeš?
Vyhovující pilot byl nalezen!
No jo, bál jsem se, že tohle řekneš.
Myslí tebe, že ano?
Vyhovující pilot byl nalezen.
- Co se děje? - Táhne mě to k sobě, jsem nový pilot. - A dokážeš to?
Zvládneš pilotovat tu loď?
Ne, já jsem pro tuhle loď moc velký sousto.
Dotknu se toho panelu a celá Sluneční soustava jde do lufttu!
Vyhovující pilot byl nalezen.
Nedělejte to, radím vám dobře!
Doktore, zhoršuje se to!
Nechce to každého, Craigu, tebe to nechce!
Říkal mi, že já mu pomoct nemůžu.
Dřív to Sofii nechtělo, teď zase ano. Co se změnilo?
Protože teď chce odejít!
To samé chce i ten stroj. Proto chce lidi, co chtějí odejít!
Ale to ty nechceš, Craigu!
Doktore!
Craigu, můžeš ten motor vypnout!
Dej ruku na ovládání a mysli na to, jak tu chceš zůstat!
- Craigu, ne! - Bude to fungovat? - Ano. - Určitě?
- Ano! - To byla lež?
Samozřejmě!
To mi stačí, geronimo!
Craigu, Doktore!
Craigu, co tě tu drží? Mysli na všechno,
kvůli čemu tu chceš zůstat!
Sofie, nechci opustit Sofii!
Nemůžu ji opustit, miluju ji!
Vždyť já tebe taky, ty pitomče!
- Doktore! - Myslíš to vážně? - Samozřejmě, ty ne?
- Vždycky jsem to myslel vážně, ty taky? - Ano.
A co opice?
Teď s tím nezačínej, planetá má vybuchnout!
Prokrista, dej tý holce pusu!
Dej jí pusu!
Doktore!
Dokázal jsi to.
Teď jsou na obrazovce jenom nuly. Teď -1, -2, -3, ...
Ano!
Pomozte mi, pomozte mi, ...
Ne!
Nevypli jsme to?
Nouzové odpojení, zhoutí se to, všichni ven!
Doktore!
Copak to neviděli? Vždyť zmizelo celý patro!
Vjemový filtr, to patro tu nikdy nebylo.
- Nezkazili jsme si tím přátelství? - Naprosto.
A co ty opice?
Mohli bychom je zachraňovat společně.
- Můžeme dělat, co budeme chtít. - Líbila by se m i Paříš, kdybys tam byla se mnou.
Nejdřív zničíme naše přátelství úplně.
Copak, snažíš se utéct?
No, měli jste trochu...
napilno.
- Chci, aby sis je nechal. - Díky.
- Třeba bych se zase na chvíli stavil. - Ne, nestavil.
Byl jsem přece ve tvé hlavě. Ale i tak chci, aby sis je nechal.
- Díky, Craigu. - Díky, Doktore.
Sofie, 6 000 400 026 lidí na světě.
Tomu říkám číslo.
Jo.
Zpátky časem!Musíš mi tam nechat ten vzkaz.
Ty jsi dobrej párovač. Nenajdeš mi taky chlapa?
Usměrňovač zase blbne, počkej.
- Napiš ten dopis. - Máš pero?
Musí být červené.
PŘÍŠTĚ
Byly tu praskliny,
skrze které jsme viděli Ticho a konec všeho.
To je prasklina z mé zdi!
Dvě části času a prostoru, které se nikdy neměly setkat. Natlačené k sobě.
Trhliny v prostoru skrze celý vesmír. Jak to může být tady?
- Jak mě to může sledovat? - Ještě nevím, ale dělám na tom.
Nějaký časoprostorový výbuch, kvůli kterému popraskal vesmír. Ale co ho způsobilo?
Vesmír je popraskaný. Pandorika se otevře, Ticho padne.
Pandorika, pche! To jsou povídačky!
Jestli existuje, je přímo tady a otvírá se.
- Co to je? - Krabice, klec, vězení...
Byl tu skřet, válečník. Nasáklý krví miliardou galaxií.
Nejobávanější stvoření v celém vesmíru.
Pandorika.
Víc než jen povídačky.
- Otevírá se. - Váš svět má návštěvníky.
Dalekové, Kyberlodi, Sontarané, Slitheeni, Cheloniané, Nesteni, Drahviné, Sycoraxové, ...
Co je uvnitř? Co by to všechno mohlo způsobovat?
Co jsi zač?
Co jen můžeš být?
pro DOCTORWHO.cz a edna.cz/DOCTOR-WHO
přeložil Hurley