Poprvě jsem Nicholase Courtheyho potkal, když jsem byl ještě chlapec, v roce 1970.
Poté až o 25 let později a stali se z nás dobří přátelé.
Jak na pódiu, tak na obrazovce
se vždy tvářil jako stereotypní anglický džentlmen.
Leč realita byla mnohem zajímavější.
Nick byl pozoruhodný muž žijící pozoruhodný život.
VZPOMÍNÁNÍ NA NICHOLASE COURTNEYHO
Pro miliony lidí, kteří ho viděli v televizi,
kteří kdysi byli dětmi, byl hrdinou.
A pro tisíce, které potkal ve skutečnosti,
byl milým a šlechetným známým, který se zdál, že má čas na všechny.
Pro ty privilegované, kteří ho znali dobře,
byl milovaným otcem, strýcem, kolegou a přítelem.
V květnu 2010 jsem s Nickem započal interview o jeho životě a práci.
Spoustu z něj uvidíte v tomto programu.
Bohužel, jsme však nikdy nedostali šanci ho dokončit.
Začali jsme s Nickovým dětstvím.
- Tom ti říká Káhirský Courtney. - To ano.
- Narodil jsi se v Káhiře. - To ano.
A pak mého otce poslali zpátky do Anglie.
Jasně.
Pracoval na ministerstvu zahraničí, až do druhé světové války.
A pak ho znovu poslali do zahraničí, do Keni a nato zpět do Egypta.
Takže jsem svá školní léta trávil v Africe.
Když jsem tě potkal poprvé, velmi rychle jsem poznal,
že tě doprovází jeden temný stín.
Pocit opuštění.
- To, že tě opustila matka. - Ano.
Ano, opusla nás s otcem, když mi byl asi rok.
Takže jsem, dokud se můj otec znovu neoženil, vyrůstal bez matky.
Má nevlastní matka byla mimochodem úžasná.
Takže jsem byl dost zmatený.
Říkals mi, že sis ve škole dost zkusil.
Ano, zkusil. Nemilosrdně mě šikanovali.
Jak učitelé, tak žáci.
Pamatuju si na jedno pololetí v Egyptě.
Všichni na koleji říkali, "Courtney, zvolili jsme tě králem!"
"Já jsem ministr pro fackování krále"
"Já jsem ministr pro mlácení do královy ruky."
"Já pro točení..." Oh
- Jak milé, opravdu. - Nádherné znovupřivítání.
Vítej zpátky... Přesně tak.
Nick na svá školní léta nevzpomínál s láskou, nicméně ne všechny hodiny přišly vniveč.
Naučil se milovat angličtinu a hraní.
- Hrát si začal už v Egyptě, že? - V Egyptě, správně.
Ale pak jste se přestěhovali do... Kolik ti asi tak bylo?
Asi tak 17, nebo 18.
- Zrovna jsem složil maturitu. - Ano.
A tak byla dalším logickým krokem univerzita.
Jenže to se nestalo.
Protože jsem musel narukovat na vojnu.
Proto jsem na univerzitu nenastoupil
- Ano. - Ale na tom nesejde.
Ale chtěl jsi tam jít.
Ano. Ale musím říct, že vojna pro mě byla nejspíš lepší zkušenost.
Naučila mě se o sebe postarat.
Protože tohle já do té doby neuměl.
Moje matka se o mě starala velmi dobře.
A já se potřeboval postavit na vlastní nohy.
A po vojně jsem po herectví stále toužil.
A tak jsem se přihlásil na dramatickou školu.
Tehdy se Nick rozhodl, že to s herectvím myslí vážně.
Přihlásil se na londýnskou Webber Douglas Academy.
Měla na tebe dramatická škola nějaký vliv? Změnila třeba tvůj způsob myšlení?
Ano. To rozhodně.
Vlastně jsem se tam naučil strašně moc.
Spousta lidí zase nic.
Ve stejné škole byl například i Bernard Horsfall.
Byl tím nejlepší, s kým jste mohli začít.
A tím nejlepším, s kým jste mohli skončit.
Ale nemyslím si, že by se tam toho moc naučil.
Měl na to být premiantem.
- Vyhrál pohár. Já byl až druhý. - A pak...
jsi dostal...
- každotýdenní angažmá, - Přesně tak.
Swindon Rep.
Tento zapomenutý svět
stal se startovací dráhou pro spoustu začínajících herců té doby.
Ve dne zkoušeli jednu hru a večer hráli druhou.
Dělali si vlastní make-up a vůbec všechno si dělali sami.
Na začátku své kariéry jsem zjistil, že je pro mě velmi snadné
naučit se hru za pouhý týden. Což je úžasné.
Dnes už bych to nezvládl. Zcela jistě ne.
A také repliky. Lépe psané hry.
Ty se učily mnohem lépe. Shakespeare šel do hlavy snadněji,
než ty dnešní moderní hry.
Strašně rád mám P. G. Wodehouse. Je to jeden z mých oblíbených autorů.
Když jsem byl mladší, přečetl jsem většinu jeho knih.
A stále toužím hrát postavu Jeevese.
Kdybych jen našel Bertie Woostera
a Johnathana Cecila. Byl bych velmi dobrý.
Ale hráls hodně Shakespeara.
- V "repu"? - Spoustu.
Tedy, v "repu" ne. Tam se dělaly spíš moderní hry, než Shakespeare.
Trocha ho byla. Dělal jsem tam Večer Tříkráloví.
A Veselé paničky Windsdorské.
Shakespeara jsem dělal, ale ne tolik, kolik bych si přál.
Rád bych ho udělal víc.
Klidně bych šel na důchod do Národního divadla.
Nebo do Old Vic.
Tohle je pěkně těžká práce.
Ano, každý týden se naučit novou hru bylo velmi obtížné.
Objevil mě Donald Wolfit.
Nabídl mi místo jako ASM.
Sir Donald Wolfit byl poslední z velkých hereckých manažerů.
NIkdy vědomě "nepodhrával". Byl to strašný tyran.
A vždycky obsazoval sebe a svou ženu do hlavních rolí.
Takže to musel být opravdový zážitek. Proto strávila spousta lidí z vaší generace
- s Wolfitem čas. - Ano, Wolfit, ano
- Chcí říct, že byl tamní hvězdou. - Ano.
Nikdo by ho nezastínil.
V průběhu padesátých let převýšil počet majitelů televizorů
počet vlastníků radiových přijímačů.
Takže se celá generace herců musela přeučit.
Když pracovali ve studiu, museli se naučit omezit svůj výraz
a přestat s rozmáchlými gesty.
Takžes studoval v padesátých letech, šel do divadla, do "rep" divadla,
a tohle všechno vlastně v době,
kdy televize teprve začínala.
A pak ses najednou proslavil právě televizí.
Když jsem se poprvé viděl v televizi, zhrozil jsem se.
Pravděpodobně se jednalo o divadlení projev,
takže velmi špatný, řekl bych.
Jaká byla tvá první práce pro televizi?
Myslím, že šlo o seriál jménem "No hiding place".
Hlavní roli hrál Raymond Francis.
A já hrál nějakého pomatence.
- Ano. - Jak jsem řekl, když jsem se tam viděl,
říkal jsem si, "Můj bože, tohle je moc."
Takže, "No hiding place"
- Není se kam schovat. - Přesně tak, není.
A co dalšího jsi pro televizi dělal? Chci říct...
- Před tím, než... ty víš čím. - Myslíš před Mstiteli
Sword of Honour, kde jsem hrál svou první roli vojáka.
- Ano. - S Edwardem Woodwardem.
- Pět? - Ten první byl snadný.
Ale nebojte, jen stěží někdo přišel k úhoně.
A občas se to stalo?
Každý občas dostane římskou svíce.
Co je římská svíce?
To je když se neotevře padák. Máte to za sebou.
Pár lidí to prostě nezvládne.
Na druhou stranu to bylo bezpečnější, než běh přes překážky.
Omluvte mě.
Nick si zahrál ve spoustě různých televizních programech.
The Saint, The Champions, The Wednesday Play,
The Indian Tales of Rudyard Kipling.
A tak si ho všiml jeden významný režisér BBC.
Když jsem se měl v Doctorovi Who objevit poprvé,
režisérem byl Douglas Camfield, který režíroval některé z mých pozdějších věcí.
Byl jsem zamýšlen pro jeden z příběhů Williama Hartnella.
Jmenoval se "Křížová výprava".
Zkoušeli mě na roli Richarda Coeur de Liona.
Ale nedostal jsem ji.
Dostal ji Julian Glover. Byl to mnohem lepší výběr.
Ale Douglas si mě pamatoval,
když potom dělali jeden z dalších příběhů Williama Hartnella.
jmenoval se "Mistrovský plán Daleků".
Požádal mě, abych to dělal.
Nick dostal roli Breta Vyona, zvláštního vesmírného agenta,
po boku Williama Hartnella, jakožto prvního Doktora.
To je Bret, že? Děkuji.
Povězte, co se tu děje?
To Dalekové, mají plamenomety.
Myslím, že vypálí celou džungli!
Vyon byl temperamentní a odvážný, ale také předem odsouzen k zániku.
Dva nebo tři roky na to
mě ten samý režisér požádal znovu,
jestli bych nezahrál jednoho kapitána. Byl to voják.
A on měl pocit, že jsem typický důstojnický typ.
Legrační, protože jsem na vojně dosáhl jen na vojína.
NIcméně mě požádal, abych zahrál kapitána v "Pavučině strachu".
Kapitána Knighta.
Nick Courtney se řídil několika životními motty.
Jeho nejoblíbenější však bylo: "Nic se neděje náhodou."
Kapitán Knight by útok na Velkou Inteligenci nepřežil.
Nick byl tak předurčen pro další hrdinskou smrt.
Když v tom na poslední chvíli odpadl David Langton,
který měl hrát velícího důstojníka.
Douglas mi zavolal a řekl:
"Nezahrál by sis místo kapitána raději plukovníka?"
A já odpověděl, "Jistě, přece jen, je to povýšení."
Jak se ukázalo, Nickova nová postava, plukovník Lethbridge-Stewart,
byla jednou z mála, která příběh přežila.
Jedno z jeho dalších životních mott zní: "Nejdůležitější je přežít."
Patrick Troughton měl zanedlouho odejít
a tehdejší producent, Peter Bryant,
se mě zeptal, jestli by mě zajímala možnost příběhů s UNIT, odehrávajících se na Zemi
Udělali jsme příběh s Kyberlidmi "Invaze kyberlidí".
S Patrickem Troughtonem
Chtěli jsme si vyzkoušet, jestli bude ten nápad s UNIT fungovat.
- Jak rád vás zase vidím, Doktore. - To je plukovník Lethbridge-Stewart!
Teď už brigadýr. Postoupil jsem.
A nejspíš ano, protože mi BBC nabídla dvouletý kontrakt.
Což jsem s radostí přivítal, protože se mi měla zrovna narodit dcera.
A já ji chtěl zabezpečit.
Doctor Who si koncem šedesátých let razil cestu.
A když pomalu ale jistě nastávala éra barevné televize,
rozhodli se producenti pro změnu.
Pro roli třetího Doktora vybrali
Jona Pertweeho, známého radiového a divadelního herce.
Měl hrát Doktora poslaného do pozemského exilu.
Když se teď téměř všechny epizody odehrávaly na Zemi,
stala se z Brigadýra Lethbridge-Stewarta hlavní postava takzvané rodiny UNIT.
Ruce vzhůru!
Doktore, okamžitě se vraťte!
Jednou jsem točil a Barry Letts mi řekl, že volal do Válečné kanceláře.
Někteří z nich to tam viděli. Chtěl pár detailů uniforem.
A oni řekli: "Ten chlap, co hraje Brigadýra,
je jako jeden z nás. +Máme tu takové lidi."
Takže jsme očividně byli docela přesní.
Mohl jsem ho hrát pompézněji, ale nechtěj jsem z něj dělat blbce.
Protože on... měl svá vojenská řešení. Byl to voják.
Kontrast mezi Doktorovým mimozemským pacifismem a Brigovým velmi lidským militarismem
vytvářel dramatické napětí, jehož Nick dokázal využít.
"Umíněný a nabubřelý idiot." Tak nějak jste to myslím řekl, Doktore.
Přece se nebudeme hašteřit kvůli několika ukvapeným slovům.
Ne, po všech těch letech naší spolupráce.
Pojďte, drahý příteli.
Mým oblíbeným příběhem je "Inferno".
Měl sedm částí.
Výborný příběh, skvělá režie, opět Douglas Camfield.
Výborné obsazení. A také se mi líbí,
že mi dal příležitost hrát dvě zcela odlišné verze Brigadýra.
Toho milého a pak toho fašistického Brigádní velitele s páskou přes oko
a jizvou na tváři.
Záporáci se vždycky hrají dobře. Vždycky jsem je rád hral.
Jak čas plynul,
využil Nick příležitosti postavu Brigadýra prohloubit a rozšířit
o humorné prvky vyplývající z toho úmorného snažení
přivést svého vědeckého poradce k rozumu.
- Pokud byste mě poslouchal... - Dobrá, tak já vám řeknu, co uděláme.
Vy dva tu zůstaňte, nemůžeme to tu mít plné turistů.
Půjdu ven zavolat autoritám a říct jim, kde jsme.
Jsem si jistý, že to bude Cromer. Hned jsem zpátky.
Panečku, panečku, panečku
Mám rad tu část,
kdy Brigadýr vejde do vesnice a uvidí toho chrliče.
Boka.
Sledujte.
Ano, chápu, co tím myslíte. Nevadí, to brzo napravíme.
- Jenkinsi! - Pane.
Ten chlápek s křídly, támhle. Pět dávek rychle.
Z Brigadýra se stala jedna z nejpopulárnějších vedlejších postav televize.
a Nicka proslavil.
Až se dostaneme přes tu zeď, budeme v bezpečí.
- Svázal jsi ta prostěradla? - Máme jen dvě.
Někteří z chlapů je nechtěli dát.
Ať jdou k čertu, sobci pitomí. Tys byl ve Valle jediný dobrovolník.
- To bude stačit. - Jen dvě prostěradla?
- Jak vysoká je ta zeď? - 25 metrů.
Hmm, zbytek budeme muset doskočit.
TARDIS byla nakonec plně znovuzprovozněna.
Takže dostávali Brig a UNIT čím dál tím méně prostoru.
A brzy se bude muset třetí Doktor vydat na svoji poslední cestu.
Nikdy by to ale nezvládl sám.
- Tak moment! - Podívejte se, Brigadýre! Podívejte!
Myslím, že už to začalo.
No, a máme to tu zas.
A on na konci řekne,
Brygadýr řekne, "No, a máme to tu zas."
Což byla má věta, já si ji napsal.
Měl jsem samozřejmě povolení jak od script editora, tak od producenta.
Souhlasili oni i ředitel sekce seriálů.
Pak mi v baru řekl, že to bylo dobré.
To byla "Planeta pavouků".
Planeta pavouků.
A velké finále pro jeho jasnost.
Ale také to vlastně znamenalo konec jedné éry, že?
To ano.
Konec UNIT éry, která krátce řečeno přešla do...
- Ano. - Další člověk převzal kormidlo.
Ano, další člověk převzal kontrolu, ať už to byl kdokoliv.
Co se mu asi stalo? Neslyšels nic, Nicku?
Ne, nemyslím si. "JE TAM BRIG?"
Jak jsem řekl, to byl konec
Jona Pertweeho jako...
Takže nás tehdy nA část rozhovoru navštívil Tom Baker.
Tehdy v květnu 2010.
- Tehdy jsem tě ještě neznal, že? - Ne, neznal.
Ale seznámili jsme se pak v hospodě.
- Jo. - A tys zůstal přes noc.
Nemyslím, že bychom o tom měli mluvit.
Myslíš?
Mé ženě to nevadí. Teda bývalé ženě.
A přesto tu jsi.
Ty jsi nejspíš celkem odpouštějící typ.
Velmi, velmi.
Brigadýr!
Brigadýr Alastair Gordon Lethbridge Stewart.
- Jak se máte? - Dobře, děkuji za optání.
Nick a Tom spolu vytvořili výborný tým.
Alespoň jednou bych chtěl narazit na mimozemskou hrozbu,
která není imunní vůči kulkám.
A stali se z nich skvělí přátelé.
Nick se však objevil pouze ve dvou Tomových příbězích.
Opravdu to znamenalo konec jedné éry.
- Jdete? - Ne, děkuji.
Méně mám rád "Teror Zygonů"
A řeknu vám proč.
Byl jsem přesvědčen, že to znamená Brigadýrův konec.
A já měl tu postavu strašně rád.
Pomyslel jsem si, "Oni mě odsunuli na okraj."
"A tohle je konec." Byl jsem strašně smutný.
Nickovy dny jakožto Brigadýr skončily.
A popravdě, moc se už v televizi po zbytek sedmdesátých let neobjevoval.
Ale byl velmi aktivní na jevišti.
A jeho profesní život byl zaneprázdněn i jinak.
Nicka vždy fascinovali politici, protože se starali o lid.
A jeho snem bylo udělat ze světa lepší místo.
Přesunul svůj entusiasmus do práce pro herecké odbory - Equity .
Poprvé jsem v radě Equity zasedl, když jsem pracoval s Freddie Jaegerem,
režíroval mě ve hře Private Lives.
Řekl mi, "Musíš usednout v radě."
Odpověděl jsem mu: "Ne, tam se nedostanu. Nejsem dost známý.
Nakonec jsem se hned dostal na vrchol nevolených.
Takže jsem byl celkem rychle kooptován.
Nick byl do Equity zvolen. Strávil v jeho vedení spoustu let.
A až do konce svého života byl členem Komise pro audiotvorbu.
Pořád mě tam za mé hříchy drží, už celých třicet let.
Nikoliv jenom v Equity.
Ale mám v ně velkou důvěru. Velkou.
V 70. letech se Equity rozdělila kvůli prudkému sporu.
Jestli mají britští herci hostovat v jihoafrickém aparteidu.
Svolali zvláštní jednání vedení.
Museli jsme si celkem draze pronajmout divadlo.
Ale drželi jsme se na uzdě.
Byla to Revoluční strana pracujících.
Ano, Revoluční strana pracujících. Vlastně se vzdali.
Odešli a dál se věnovali jen hraní.
Někteří z této skupiny,
jako třeba Marius Goring, se stali jeho blízkými přáteli a spojenci.
Nick na divadelních prknech pokračoval i v letech osmdesátých.
A i jeho televizní kariéra. A to se spoustou rolí velitelů.
Vypadáš skvěle. Ahoj, Marku, jen okamžik.
Pusťte mě, pane, nevíte, kde jsem byla.
A stále nezadaná. Sakra, být o dvacet let mladší...
Stále u CID, Marku?
Někteří z nás musí držet věci v chodu, pane.
Když jiní loď opustí.
Spoustu jich povolají, jen pár vyberou.
Hrál velké množství důstojníků, bankovních úředníků, a tak dále.
A také se v roce 1981 setkal s novým Doktorem.
Víte přece, jak to v byznisu chodí.
Dokážu používat pokladnu.
Chci říct, teď mám peníze v garáži.
Není nutné zvyšovat hlas, pane Webbere.
Nic nezvyšuji.
Mohl byste tedy šeptat poněkud jemněji?
Také si zahrál s Frankie Howardem
v "A pak mi Churchil řekl".
který nakonec nebyl odvysílaný,
a to kvůli Falkandské krizi.
Podívej na to, i Strašák z Čaroděje ze země Oz
by si dvakrát rozmyslel, než by si tohle oblíkl.
Ale Plecháč by to miloval.
- Ticho! - Ano, pane.
Vyžehli to znovu a tentokrát pořádně.
Ano, pane. Ano, pane.
A nedlouho na to Nicka pozvali zpět.
Aby si zopakoval svou nejslavnější roli.
Brigadýre!
Brigadýr Alastair Gordon Lethbridge-Stewart.
A kdo jste vy?
- A pak jsi hrál s Peterem Davisonem. - Ano, Peter Davison, "Nemrtvý Mawdryn".
Mawdryna hrál David Collings.
- Ano, ten hrál v Doctorovi Who celkem často. - Ano, to je pravda.
Byli tam dva Brigadýři.
Jeden s knírkem a druhý bez.
- Potkal se se svým mladším já. - Mladším já.
A srazili se.
Brigadýra zavolali i kvůli speciálu k dvacátému výročí,
kde se opět setkal s druhým Doktorem Patricka Troughtona.
- A kam to půjdeme? - K věži!
K Rassilonovi!
Největší osobě v historii Pánů Času.
A to žije támhle?
Ne tak úplně, Brigadýre. To je jeho hrobka.
Nicméně se pro něj nenašel žádný příběh v období Doktora šestého, Colina Bakera.
S Collinem jsem nehrál. Vůbec ne.
Tedy až na tu 3D věc.
Nick a Collin se sešli jen jednou, o několik let později ve videu pro Children in need.
oslavujícím 30. výročí seriálu.
- Takže se to rozpadne? - Ano.
Krom několika objevení se v průběhu osmdesátých let,
podporaval Nick seriál i jinak.
Na conech a společných vystoupeních.
Nathan-Turner, producent Doctora Who,
se stal Nickovým velkým přítelem a obdivovatelem.
Takže nebylo žádným překvapením,
že byl Brigadýr v období sedmého Doktora Sylvestera McCoye
znovu povolán do akce.
Já vás prostě nemůžu spustit z očí, co, Doktore?
Tentokrát se měl ale nad vším stáhnout temný mrak.
Původně se totiž uvažovalo, že by mohl být Brigadýr v příběhu zabit.
John Nathan-Turner za mnou jel do Brightonu.
Zeptal se: "Nevadilo by ti, kdybychom Brigadýra zabili?"
A já odpověděl: "Ne, už je tu dost dlouho."
"Jen mi dopřejte hezký odchod."
Ať je můj odchod slavný.
Ale jak se scénář při točení měnil,
má smrt by zůstala nepovšimnutá a to jsme nemohli.
Tak mě nechali naživu.
Když poté seriál v devadesátých letech neběžel,
pomáhal Nick držet Brigadýra a seriál naživu
pomocí různých conů, autogramiád a rozhlasových her,
společně s Jonem Pertweem a Elisabeth Sladen.
Když pak Jon Pertwee v roce 1996 zemřel, stal se z Nicka jeho nástupce
jakožto čestný president Doctor Who Appreciate Society.
Fanouškové ho nikdy nepřestali milovat.
na conech je to vážně úžasné.
Když jsem měl svou medaili, dělali všichni měxickou vlnu.
"Oh, nejsme hodni, nejsme hodni." A tak.
Zatímco kdokoliv jiný by se mohl jemně nebo hlasité smát,
Nick na fanoušky vždycky pohlížel jako na oddané lidské bytosti.
Kteří nejsou jiní, než kdokoliv jiný.
Potkáváte své staré přátele ze seriálu.
Ta setkání jsou vždy radostná.
Vždycky jste pak šli do baru na pár skleniček.
Je s nimi spousta zábavy.
Děláte svou práci, svůj paneů,
podepisujete se, děláte trochu té šou.
Jsem Jonu Pertweemu velmi vděčný
za to, že mě naučil jednu věc.
Naučil mě nebýt tak uzavřenou osobou.
Naučil mě zůčastňovat se těhle věcí.
Které jsem nikdy před tím nedělal.
A vůbec mě naučil být víc společenský.
Bez něj bych se to nejspíš nikdy nenaučil.
Jako spousta jiných herců nebo politiků, atd,
kteří se vystaví veřejnosti.
Nick byl popravdě velmi plachý, rezervovaný a uzavřený člověk.
Byl své rodině oddaný, ale držel ji mimo veřejnost.
Až v posledních desetiletích svého života
stal se mnohem sebejistějším,
jakožto hostitel, nebo uvaděč ceremonií.
Opravdu jeden z nejúžasnějších lidí šoubyznysu.
- Na Briga! Úžasnou bytost. - Děkuji. Děkuji.
V roce 2004 jsem Nickovi navrhl, že bychom spolu mohli napsat autobiografii.
Vyšla následující rok.
Jmenovala se "Still getting away with it".
Nick v práci pokračoval až do své smrti.
Objevoval se stále méně a méně.
Ale s velkým nasazením se vrhnul
do audiopříběhů ze světa Doctora Who,
které zaplňovaly místo po seriálu. A to s Colinem Bakerem a Paulem McGannem.
Občas se ještě objevil v televizi.
Například v seriálu BBC "Doktoři" nebo "Causality."
Je tu volno.
A na podestě tam je čisté deky.
To je milé, ale nemůžu to přijmout.
Myslím, že nemáte moc na vybranou.
Ale ten starý známý úžasný hlas ozýval se stále méně.
Bohužel, zdraví Nickovi zabránilo objevit se v obnových sériích Doctora Who.
Ačkoliv se jako Brigadýr objevil v seriálu Sarah Jane Adventures,
kde si zahrál po boku Elisabeth Sladen, kterou sám zbožňoval.
UNIT se musí více přizpůsobit hrozbám nepřátelského vesmíru.
Za mých časů jsme si poradili s Daleky, Kyberlidmi, Autony, Zygony
a spoustou dalších vesmírných hrozeb.
A víc nepřátelsky to už snad ani nejde.
Máte pravdu Brigadýre.
Nejde.
Sarah Jane Smithová!
Zdravím, sire Alistaire.
- Byla to dlouhá doba. - Ano, to ano.
Zdraví se mu trochu zlepšilo a znovu se někde párkrát objevil.
Ještě stihl oslavit s přáteli a rodinou své osmdesáté narozeniny.
A také dát svůj poslední rozhovor.
Který sem přidáváme.
Ale poslední rok byl pro Nicka také velmi těžký.
Rozšířila se mu rakovina a on jí nakonec podlehl.
Rozloučení s Nickem Courtneym mluví samo za sebe.
Bývalí Doktoři, Tom Baker a David Tennant
přidali se ke stovkám dalších přátel a rodině.
A společně oplakávali odchod velké legendy.
Nick se bohužel nemohl se vším prát věčně.
Ale zůstal tu po něm velký odkaz.
Ve filmu, televizi, rozhlase.
A v srdcích nespočtujeho obdivovatelů a přátel
bude Nick žít navždy.
Jak jednou pravil Tom Baker:
"Je mnoho Doktorů, ale jen jeden Brigadýr."